XX. CSALÁD. GALAMBFÉLÉK. 331 



Hát az a madár, mely ennyire befészkelődött a nép lelkületébe, nem 

 hiányozhatik a gyermekkönyvből sem s Pósa Lajos híven meg is szólal- 

 tatja : 



« Gilicze, gilícze, búgó kis madárka, 



Gyér ide, gyér ide, taníts egy nótára : 



— KukkiüTÚ, knkkíirni!» 



Párosodás idejében azonban nemcsak szavával udvarolgat a hím, 

 hanem olyféle repülési mutatványokkal is, mint az örvösgalamb. A fa- 

 sudárról ugyanis erős szárnycsattogtatással rézsútosan felemelkedik az 

 erdő fölé s lebegve, kiterjesztett farkkal ereszkedik vissza egy másik fának 

 hegyére, hogy ott folytassa sóvárgó turbékolását. Május első felében meg- 

 rakja fészkét, mely igen silány, laza, éppen csak pár gyenge ágacskából 

 összetákolt lapos, átlátszó alkotmány. (I. köt. 40. kép.) Leginkább tisz- 

 tások, utak szélén, vágásokban, fiatal fácskákon, fenyőkön, bokrokban 

 találhatjuk azt, mindig meglehetős sűrűben, oldalágakon vagy elágozáso- 

 kon, rendesen embermagasságban, néha alacsonyabban, többnyire azon- 

 ban valamivel magasabban. Fészekalja két fehér tojás, melyek a kis 

 poczgém tojásaira emlékeztetnek, de valamivel rövidebbek. (XL. tábla.) 



Tojásmérték: //. 29-32; Sz. 21-3—23 mm. 



Május közepén és második felében a legtöbb tojó ül s 17 nap 

 alatt költi ki tojásait. Júniusban a fiatalok kirepülnek s főleg e hó vége 

 felé már gyakran láthatunk teljesen szabadjára került fészekaljakat. Az 

 első költés után rendesen még egy másodikat is megkisérlenek. Fészke- 

 lésök közben azonban sok háborgatás éri őket s azért a már megkezdett 

 fészket, sőt tojásaikat is, mihelyt észreveszik, hogy ember vagy valami 

 ragadozó állat felfödözte, elhagyják s más helyen ujat raknak. Sok fárad- 

 ságukba nem kerül ez, többször belekaphatnak az építésbe a nélkül, hogy 

 sok időt vesztenének. Ha a fiókák kirepültek, előszeretettel járnak a 

 mezőre vagy utakra s ott szedegetnek ; azonkívül reggel és este felé ren- 

 desen húznak valami vízálláshoz, patakhoz, szomjukat csillapítani. Külö- 

 nösen szeretik a szikes tócsákat, kenderáztatókat. De ez időtájt igen 

 szívesen tartózkodnak nedves réteken is, folyó víz közelében, a hol egyes 

 nagyobb égerfák, fűzfák, bokrok bőven találkoznak. 



A gerle galambfajaink közt a legszelídebb. A közömbös járókelőt 

 közelre bevárja, csak a puskástól fél jobban, kivált ha már oka van reá 

 s lövés vagy üldözés megriasztotta. Olyan helyekről azonban, a hová 

 bőséges élelemre, vagy inni járnak a csapatok, még lövöldözéssel sem 

 lehet őket elűzni; vissza-vissza térnek oda, daczára a durrogatásnak. 

 Reptük gyors, rendkívül nyilaló és ügyes; mindenesetre a legjobban 



42* 



