VIII. REND. 



KAPAROK. 



RASORES. 



Csőrük rövid, tömzsi, erős, kemény, aránylag kicsiny és hajlott, a 

 felső káva szélei az alsók fölé szolgálnak; az orrlyukakat kemény bőr- 

 kupak borítja; szárnyuk kerek, rövid; a lábak különösen jellemzők, mert 

 a középső ujj a többihez viszonyítva túlságosan hosszú, a hátulsó ujj 

 meglehetős magasan áll a csüdön, inkább rövid mint hosszú, az előre 

 iilló ujjak tövét legtöbb fajnál némi kis hártya köti össze, az egész láb 

 erős, a czombok rendkívül izmosak; a csüd rövidebb vagy valamivel 

 hosszabb a középujjnál, többnyire csupasz, némelykor gatyás. Termetök 

 általában zömök, nehézkes. Reptük robajló, de nem kitartó; annál jobb 

 futók. Hangjuk kotyogó, lármás, rikácsoló, kappogó, főleg a tyúkoké, míg 

 a kakasok gyakran élénk, csattogó, szebb hangon is szólnak. Legtöbben 

 a földön élnek vagy csak néha szállnak fára. Élelmöket, épjjen lábalka- 

 luknál fogva, kiválóan kaparva keresik. Java részök állandó, csak kevés 

 költözködő vagy kóborló. Tollazatúk erős, tömött, néha egyes testrészek 

 csupaszok is ; így főleg a kakasok szeme környéke. Színezetök is ivar sze- 

 rint különböző s a kakasok gyakran egészen más, fényes, zománczos 

 tollazattal, bóbitával s más dísztollakkal ékeskedők. Rendesen falkákban, 

 csapatosan élnek, még pedig leginkább többnej űségben. Fészköket a 

 földön építik, nem sok gondot fordítva reája; sokszor nem is más 

 az valami kaparásnál, pár szállal kibélelt vaczoknál. A kakas nem 

 törődik a családi gondokkal s magára hagyja a tyúkokat, melyek számos 

 tojást tojnak. A kikelt lágy pelyhű csirkék azonnal elhagyják a fészket s 

 anyjukkal keresgélnek, szedegetnek. Mire a fészekalj megerősödött, a kakas 

 is többnyire visszatér fiókáihoz s a csapatban marad. 



Első sorban magvakkal, rügyekkel, növényhajtásokkal, levelekkel, 

 mellesleg férgekkel, csigákkal, rovarokkal, álczákkal élnek s erdőn, mezőn, 

 síkságon, hegyekben tartózkodnak. 



