342 VIII. REND. KAPAROK. 



csapat is egyesül, söt helyenként egyes csapatok kóborolnak is, más 

 vidékre látogatnak. 



Életmódjuk egyhangú, nem igen változatos. Az éjjelt összebújva 

 valami barázdában, sekélyedésben, bokoraljban töltik s pirkadással kez- 

 dik élelmöket keresgélni, a kakasok élénk cserregése közben. Behúzott 

 nyakkal, görbe háttal futkosnak és szedegetnek; majd utakon, poros 

 talajon « fürdenek ». Pihenve szinte felfújják tollazatúkat s gunnyasz- 

 tanak, de egy-kettö mindig vigyáz, nehogy meglepetés érje a csapatot. 

 A mint valami gyanúsat vesznek észre, kiegyenesítik nyakukat, karcsúb- 

 bak lesznek s ha csakugyan meggyőződtek a veszélyről, lapulva szalad- 

 nak el, felhasználva a barázdák, árkok vagy sűrű növényzet védelmét. 

 Hirtelen meglepetve, vagy valami ragadozó madár megjelenésekor, moz- 

 dulatlanul lelapulnak s tollazatúk alakoskodásában bizva mintegy beolvad- 

 nak a talaj színébe. Rendes körülmények közt azonban mindig egy 

 darabig futva menekülnek, csak azután kelnek fel, még pedig többnyire 

 legelőbb az öregek. Szárnyra-kapásuk zajos, nemcsak mert robajló, 

 hanem mivel ijedtükben szólnak is. Reptük kezdetén néhány szárny- 

 csapással rézsút felemelkednek, azután nem nagy magasságban a föld- 

 szintjétől, meglehetősen sebesen szállnak odább, el-eleresztve szárnyaikat, 

 majd újabb szárnycsapásokkal lódítják magukat előbbre, hogy még 

 hamarább szelhessék a levegőt. Öszszel és télen hamarább felverhetők, 

 mint nyáron; hideg szeles időben hamarább mint meleg, napos időben. 

 Előbbi évszakokban — úgy erdőben is — magasabbra emelkednek, 

 nyáron nem is távoznak messzire, hanem gyorsabban, rövidebb távol- 

 ságokra ismét leszállnak, ellenben öszszel és télen messzebbre repülnek. 

 A felriasztott csapat mindig jobb födözetet, nagyobb biztonságot nyújtó 

 helyre — magas kukoriczákba, erdőszélekbe, szőlőkbe, cserjésekbe leg- 

 inkább — ereszkedik le újból, mint a minőről felrebbentettük. 



A talajtól azonban nem válnak meg, mert igazi földi madarak s 

 kivételes esetek azok, melyeket egyes megfigyelők, épületekre, fákra szál- 

 lott foglyokról feljegyeztek. Érdekes azonban, hogy nem csupán üldöz- 

 tetés esetén, végső menedékképpen, hanem — ritkán ugyan — de 

 bizonyos viszonyok közt maguktól is reá fanyalodnak a felgalyazásra. 

 Több helyt észlelték, hogy főleg nedves időjárás, a talaj és növényzet 

 túlságos vizes volta szorítja őket erre, kivált erdős vidéken. így Karin- 

 thiában megfigyelte egy vadász,"^ hogy szakadó esőben az erdőben egész 

 csapat volt felgalyazva s felveretve közülök többen újra felkaptak az 



* Vadászlap 1888. 409. 1. 



