344 VIII. REND. KAPAROK. 



kodó vezetése mellett ismerkednek meg a lét harczával. Valami megkapó 

 ez a családi élet, az a remegő féltés, melylyel az anyamadár csak úgy, 

 mint a családfő, megvédelmezni akarja apróságát ellenség közeledtével. 

 Az öregek felrepülnek, jajgatva pár lépésnyire ismét leereszkednek s 

 nyujtott nyakkal ide-oda futkosnak, más irányba óhajtván a hívatlan 

 vendég figyelmét terelni. Két hét multán a fogolycsirkék annyira erősöd- 

 nek, hogy szükség esetén felvergődhetnek, a harmadik hétben azután 

 már valósággal szárnyra kapnak, noha csak kis távolságig tudnak 

 repülni. Ha az első költés rendes időben folyt, már augusztus első heté- 

 ben is találhatunk meglehetősen kinőtt foglyokat; többnyire azonban 

 csak e hó második felében számosabbak az anyányira termettek. A fészek- 

 aljak, vagyis csapatok, többnyire egyszerre kelnek s együtt szállnak ismét 

 le, csak ha megriasztottuk vagy megpuskáztuk őket szélednek jobban el. 

 A szétvert csapat azonban csakhamar összehivogatja egymást, főleg 

 délután és napnyugta előtt, mert az éjjelt okvetlen együtt töltik. Alko- 

 nyatkor kifutnak a szántásokra, tarlókra, majd egy darabig szaladgálva, 

 felrepülnek s nem messze ismét leszállnak, folyton cserregve, míg alkal- 

 mas pihenő helyet találnak. Hívogató, cserregő hangjukat két üres rák- 

 ollónak egymáshoz köszörülésével igen jól utánozhatjuk. Szóval talán 

 girr-rikk, gr-rük, kirr-jökk-ke\ fejezhető ki. 



Kiváló jóizü húsáért réges-régen vadászszák és gondosan tenyész- 

 tik is több helyt. De nemcsak pecsenyéjével szolgálja ő az embert, 

 hanem gazdaságilag is. Tápláléka, kor és évszak szerint is némileg 

 különböző ugyan, hanem főrészben mégis rovarokból, szöcskékből, tücs- 

 kökből, hangyákból, apró csigákból, pajorokból, kukaczokból, magvakból, 

 bogyókból, zsenge növényhajtásokból áll. A fogolycsibék kezdetben 

 kizárólag állati, puha élelmet keresgélnek, még pedig férgeket, rovarokat, 

 hangyatojásokat, apró meztelen csigákat, kukaczokat. Megerősödve azután 

 különféle magvakat, nagyobb rovarokat szedegetnek, melyek közül temér- 

 dek kártékony fajt pusztítanak csak úgy, mint a dudvák, gazok elhatal- 

 maskodását is korlátozzák. Veteménymagvakat csak nyáron, mindössze 

 tehát alig egy-két hónapig esznek, de ekkor sem kizárólag, hanem csak 

 mellesleg kapkodják föl az elhullajtottakat, földszínen maradottakat, 

 melyek úgyis veszendőbe mennének. Különösen az a körülmény szól 

 nagyon gazdaságilag hasznos voltuk mellett s nyom sokat a latban, hogy 

 addig, míg az erdőnek-mezőnek igen ártalmas alsóbbrendű állatokat 

 érhetik vagy dudvamagvakat találhatnak, mindig ezeket fogyasztják s csak 



* újabban bebizonyult, hogy egeret is eszik (Természet 1899. XII. sz.). 



