348 Vlir. REND. KAPAROK. 



barnás, piszkos, sárgásfehér harántcsikozással ; szeme barna; csőre 

 szarúszürke; lábai sárgás hússzínüek. A tyvk torka fehér, a fültájról 

 mindkét oldalon sötétbarna foltos rajzolat örvszerűen nyúlik a nyakra, 

 de nem egyesül. A fiatalok begye kendermagos, feketés foltokkal behintett. 



Mértéke: H. 18—18-5; Sz. 9-5— 115; F. 3—3-5; L. 2-4- í2-6; 

 Cs. 0-8—1-08 cm. 



Megjegyzendőnek tartom, hogy a fürjkakasok torokfoltja, még ugyan- 

 azon a területen élőkön sem egyforma, hanem hol tiszta rozsdás, hol 

 rozsdás alapszinen sötétbarnásan, feketésen foltos, hol meg egészen kor- 

 mosfekete, vagy fehér alapszínen, vasmacskaszerü rajzolatú (barna, rozs- 

 dásfeketés). Úgy látszik azonban, hogy dél-, és délkeletfelé a torok színe 

 halványodik, illetőleg rozsdásabb lesz. Gyűjteményemben egy egész sorozat 

 Pozsony- és Vasvármegyéből való ürj torokrajzolatját nézve, tiszta feke- 

 tétől, egészen rozsdásig különféle változatok vannak. 



A 60° é. szél. fölött fekvő területeket kivéve, a fürj egész Európában, 

 Ázsiának körülbelül ugyanez övében Khináig honos, de itt nem terjed 

 annyira északra. Finnlandban még a 63° é. szél. körén is találták. Nálunk 

 igen közönséges költő s vonuláskor helyenként roppant számban fordul 

 elő, pl. Bánságban. Termékeny lapályok, rétekkel és gazdag vetésekkel 

 váltakozó helyein legszívesebben tartózkodik. Tavaszkor különösen búza- 

 és rozstáblákban él, majd a többi száras növényzetben, gabnában, mák- 

 földeken, réteken, gazos bükkönyben, lóherben, sürü kukoriczában ; ara- 

 táskor a legtovább lábon álló zabtáblákba, majd főleg búzatarlókra, ken- 

 derbe, kölesbe, hajdinába (pohánka), ültetett kukoriczába s más efféle 

 magasabb veteménybe húzódik, oda, a hol jól elrejtőzhetik. Hegységekben 

 ritkább, de felvonul a zabtermesztés határáig ; így Erdélyben. A Kaukázus- 

 ban 8000 láb magasságban is költ. A Kis-Kárpátokban magam is az össze- 

 függő erdőségek favágó házai körül fekvő kisebb tisztások rétekkel, bur- 

 gonyafölddel, veteményekkel váltakozó helyein, 750 m. magasságban talál- 

 tam néha; sőt Modor fölött 1886 július 27-én még magasabban, a Kohl- 

 státten sűrű hegyi vágásban, melyet köröskörül erdőség övez, s a mely 

 pont termékeny lapálytól jó messze esik. 



Mint költözködő madár április végén és május elején, az országos 

 középnap szerint: április 29 — 30-án érkezik hazánk területére; őszszel 

 pedig főtömegük szeptemberben hagy el. Egyesek azonban októberben, 

 november elején is akadnak, sőt megesik, hogy hótalan enyhe télen át 

 is telelnek. A Drávafokról Pfennigberger erdőmester közli, hogy többször 

 látott és lőtt fürjet deczemberben, sőt egyet a béllyei parkban is. 1883-ban 

 Szikla G. Székesfehérvár vidékén deczember 2-án s 1884 január 3-án lőtt 



