XXIII. CSALÁD. FAJDFÉLÉK. 357 



Fiatalabb kakasok farktollai egyszínű feketék. Öreg tyúk: egészen eltérő 

 színű, főképpen rozsdabarna, sokféle barnásfekete rajzolatokkal, fehér 

 foltokkal tarkítva, csőre sötétebb. A kinőtt fiatalok a tyúkhoz hasonlíta- 

 nak, a kakasok valamivel élénkebb, de sötétebb színűek, azonkívül 

 termetesebbek, mint az egykorú tynkok. 



Mértéke: H. d- 80-89, ? 60—64; Sz. 35—37, 284—30; F. 31—33, 

 18—19; L. 6-5—6 8, 5-3— 59; Cs. 2-9- 42 cm. 



Kelet felé, különösen Szibériában, a siketfajdokat Middendorf kisebb 

 termetűek nek mondja; ez a fajta a szibériai siketfajd (Tetrao urogallus 

 nrogalloides MmD. 1853). A kisebbedés, úgy látszik, némileg Erdélyben 

 is észrevehető már,* noha ezek közel sem oly világosak, mint az uro- 

 (jdlloides, ellenkezőleg. 



A siketfajd a 69° é. szél.-ig terjed föl Európában s a Pyrenáusok- 

 ban, Alpokban, Skandináviában, Németországban, az osztrák havasokban, 

 Oroszországban, Boszniában, Romániában, Bulgáriában, Törökországban, 

 Svájczban honos, Francziaországban és Felső-Olaszországban ritka; Hol- 

 landiában, Dániában, Krim-félszigeten és a Kaukázusban nem fordul elő. 

 Angliában teljesen kipusztult, úiabban azonban Skócziában ismét be- 

 honosították s jelenleg szépen szaporodik. Ázsia északi és középső részei- 

 ben, úgy Kis-Ázsiában szintén előfordul, habár nem oly typikus pél- 

 dányokban, mint Európában; a vidékek szerint némileg eltérő fajták a 

 már említett szibériai siketfajdon kívül: Tetrao urogallus uralensis Sew. & 

 Mens. (Dél-Urai); T. urog. taczanoxvskii Meyer. (Délkeleti-Szibéria); T. 

 uroij. kamtschaticus Kittl. (Kamtschatka) ; T. urog. sachalinensis Bőgd. 

 (Sachalin). 



Hazánkban az Északkeleti-Kárpátokban s az Erdélyi-Kárpátokban, 

 Horvátországban leggyakoribb ; újabban — vagy két évtized óta — azon- 

 ban Sopron- és Vasmegyékbe is beterjedt s míg azelőtt itt egyáltalán 

 ismeretlen volt, ma már elég szép számban található s évről-évre közön- 

 ségesebb lesz.** Ösi hazája, úgy látszik, az orosz alföld volt, s az erdők 

 pusztulásával húzódott az idők folyamában a hegységek magasabb részeibe, 

 annyira, hogy manapság már a sík területeken ritka s egyenesen a ma- 



* Az itt lövött példányok közt többször láttam határozottan kisebbeket, mint az osztrák tar- 

 tományokból, Észak- és Nyugot-Magyarországból, származó példányok sorában; előbbiek azonkívül 

 általában sötétebb színűek. 



** Pontosan kimutatva honi előfordulását, főleg következő megyékben található: Besztercze- 

 Naszód, Bihar, Brassó, Csík, Fogaras, Gömör-K.-Hont, Háromszék, Hunyad, Krassó-Szörény, Liptó, 

 Máramaros, Maros-Torda, Sáros, Sopron, Szeben, Szepes, Szilágy, Szolnok- Doboka, Torda-Aranyos, 

 Trencsén, Turócz, Udvarhely, Vas, Zólyom. 



