XXIV. CSALÁD. KESELYÜFÉLÉK. 373 



kat. Két óránál tovább úgyszólván teljesen mozdulatlanul ült; semmibe 

 se vette, hogy két varjú, később meg egy szarka rossz szemmel nézi s 

 szemtelenül ingerli, sőt csipkedi. Láttam azután kocsiútunk mellett is — 

 déltájban — a legelő jószág közt fekvő dögön megszállva, mely nagy 

 távolból tett lövéseinkre kereket oldott ugyan, de pár száz lépésnyire 

 bizalmasan ismét leereszkedett a nyáj közé. 



A fakókeselyű fára igen ritkán fészkel, inkább sziklafalak magasan 

 fekvő, nehezen elérhető odúiban, repedéseiben üti fel tanyáját, s február 

 végén, márczius elején költ. Ágakból készült fészkét szőrökkel, mohával 

 kibéleli. Egy, igen ritkán két piszkos mészfehér, rendes alakú tojást 

 tojik, melyet a tojó 5—6 hétig ül. 



Tojásmérték: H. 85—98; Sz. 67—72 mm. 



Mint társaságot kedvelő madár, többnyire nem magában végzi a 

 szaporítás munkáját, hanem az alkalmas sziklafalazatokon több pár 

 szokott megtelepedni. Hajdanta bizonyára sokkal több keselyű tartóz- 

 kodott nálunk s ismeretesebb volt, a mit sok helynév, lónév stb. 

 bizonyü, mint ma. Hirből azonban most is közismert s tulajdonságait, 

 dögtakarítását általán tudják. Ezért költőink is szerepeltetik. Jól illik ő 

 a csatákhoz, hol a pusztulás, halál nyomában jár s a hullákra veti 

 magát. így Arany János a «Keveháza» költeményében az ö megielenésük- 

 ből sejteti a véres ütközetet: 



•Azért vijjog a keselyű 

 Azért szállong turul s ölyü, 

 Mert holnap ilyenkor halott 

 Százezrivel fog veszni ott.» 



De TÓTH Kálmán egy népdalát is a keselyűvel kezdi s találóan czé- 



loz szokására: 



• Fehér sziklán búsulgat a keselyű 

 Ez a válás oh ! be nagyon keserű*. 



Csak úgy, mint SzÁsz Károly is: 



(^Keselyíikéut szárnya meg se lebben. 

 Észrevétlen száll a gyors idó.» 



A fakó keselyűnek gazdasági szerepe csak az, mint előbbi fajé ; kárt 

 éppenséggel nem tesz, csupán bizonyos tekintetben hasznot. 



