374 IX. REND. RAGADOZÓK. 



70. NEM: 



DÖGKESELYŰ. 



NEOPHRON Sav. 1809. 



Termetre a legkisebb keselyük ; tartásuk nem egyenes ; csőrük vé- 

 kony, karcsú; csüdjök csupasz; csak az arcz és torok meztelen, a fej 

 hátsó része és a nyak tollas. 



A DÖGKESELYŰ. 



Ncophron percnopterus (L.) Í758. 



[Vultur percnopterus L. — V. leucocephalus Gm. — V. stercorariiis Lapeyr. — 

 V. albus Daud. — V. meleagris Páll. — Cathartes percnopterus Temm.] 



Jegyei: hollónagyságú, de nagyobb szárnyú s termetesebbnek 

 látszó; az öregek tarkóján leomló bóbita, föszínük szennyes fehér, evezőik 

 feketék; a fiatalok kávébarnásak; csupasz arczuk sárgás, lábaik azon- 

 képpen vagy hússzínű szürkések. (Fejének képe: I. köt. VIII. tábla.) 



Mértéke: H. 62—65; Sz. 48—50; F. 95— 265; L. 8—9; 

 Cs. 6-7- 7-4 cm. 



Európa legdélibb részeiben, Kis-Ázsiában Közép-Ázsiáig és főleg 

 Északkelet-Afrikában honos. Indiában a Neophron percnoplerus gingi- 

 nianus Lath. fajta helyettesíti. Hazánkban a legritkább keselyű s nem 

 sokszor észlelték. Látták a Negojon 2536 méter magasban (Berger kapi- 

 tány 1889-ben) s a fogarasi havasokban (egy párt Gzynk Ede), úgy szin- 

 tén Krassó-Szörényben a Pojana-Mörulon. Szlavóniában a verhovcei vár- 

 romnál a nyolczvanas évek végén Klobusiczky Kálmán lőtt egyet. 1884-ben 

 pedig Mojsisovics a Szerémségben, a Potorányvölgyben 1 példányt észlelt. 

 1866-ban Biharból került egy élő példány a budapesti állatkertbe. Állitó- 

 lag a Retyezát táján szintén előfordul. Buda Á. 1860-ban a Sztrigynél 

 látta. Mehádiánál költ.">^ 



Hazánkban csak négy kitömött példányról tudok; kettő Krassó-Szörény 

 megyéből (Herkulesfürdő, Uj-Moldova 1888) került a nemzeti múzeumba, 

 a harmadikat 1895. év május 20-án Rosonowsky Fr. budapesti udvari 



* RiESENTHAL a vWaiclwerk* czímű művében 473. lapon azt irja, hogy a Tátrában is fészkel, 

 a mi nagy tévedés. 



