376 IX. REND. RAGADOZÓK. 



karcsú, hosszú; a viaszhártyát serteszerű szőrözet elfödi; szárnyuk hosszú, 

 hegyes; 2 — 4 evező leghosszabb; fark hosszú, lépcsőzetes. 



71. NEM: 



SASKESELYŰ. 



GYPAKTUS 5/o/r. 1784. 



A nemnek jegyei összevágnak a család jegyeivel. Mindössze két faj 

 ismeretes, melyek a keselyük és sólymok közt valóságos átmenetet 



alkotnak. 



* 



A SZAKÁLLAS SASKESELYŰ. 



Gypaetus barbatus (L.) Í75S. 



[Vultur barbatus L. — Falco magnus Gm. — Gypaetus grandis Storr. — 

 Vultur barbarus, Falco barbatus Gm. — Vultur leucocephalus, melanocephalus 

 M. & W. — Gyp. altaicus Gebl.] 



Jegyei : karcsúbb termetű, mint a keselyük ; feje kecskeszerű ; állán 

 fekete, valóságos szörszakáll; a szárny- és farktollak szárai felülről 

 fehérek. 



Leírása. Öreg Idm : feje túlnyomóan fehér vagy sárgásfehér, a 

 csőr tövétől a szemeken át szőrszerű fekete sáv vonul s a fejtetőn fekete 

 foltban egyesül; az alsó test fehéressárga vagy rozsdás narancssárga; a begy 

 táján szakadozott feketés örv; a hát, szárny és fark feketeszürke, fehér 

 tollszárakkal ; szeme sárga, szélén vérvörös; csőre fekete; lábai kékes- 

 szürkék. A lojó hasonlít a hímhez, de halaványabb és nagyobb. A fiatalok 

 feje és torka feketebarna, alsó teste világos rozsdabarna, itt-ott fehéres- 

 barna foltozással; a hátsó nyak, úgy a váll és szárnyfedők is kékes- 

 szürke foltokkal és szegésekkel ; az evezők és fark barnásfeketék ; szemök 

 sárgásbarna, szélén vörös; láb- és viaszhártya szürkéskék; csőr feketés- 

 szürke. 



Mértéke: H. 102—108; Sz. 72—76; F. 45—50; L. 9*5 -10-9; 

 Cs. 9-10 cm. 



Nemcsak legszebb ragadozó madarunk, egyébként is érdekes állat 

 a saskeselyű, mert benne a múlt idők örökségét bírjuk; igaz, hogy 

 alighanem már csak ideig-óráig. Svájczból jóformán kipusztult, épp úgy 



