380 IX. REND. RAGADOZÓK. 



Népies nevei : a Circiisoknak általában : bagószemü-, bagolyfej ü 

 kánya, rétikánya, bagolyhéja. 



Jegyei: az első evező belső kivágásának kezdete jóval (2 — 4 centi- 

 méternyire) kinyúlik a szárnyfedők végeiéi, az ötödik evező nem szűkített, 

 fátyolkoszorúja a torok táján megszakad. Az öreg hím hamvasszürke, 

 szárnyán fekete esik, hasa fehér alapon rozsdás hosszanti foltokkal tarkí- 

 tott ; a nagy evezők részben feketék. Fiatalabb liini felül barna, helyenként 

 világosabb rozsdás szegélyekkel tarkított, alul sárgás rozsdaszínű, sötétebb 

 rozsdabarnás hosszanti foltozással, a nagy evezők néhány feketés haránt- 

 sávval. A tojó utóbbihoz hasonlít, de szárnya nem sávos. Fiatalokat 

 a tojótól kisebb termet és sötétbarna szem különbözteti meg, mely az 

 öregeknél sárga. Viaszhártya és lábak szintén sárgák; csőr fekete. 



Mértéke: H. 46—48; Sz. 33—38; F. 19—23; /.. 4-5— 57 ; 

 Cs. 2-9— 3-1 cm. 



Inkább Közép-Európa lakója, de átterjed délnyugati Szibériába. 

 Északfelé körülbelül Finnlandig honos. Nálunk mocsarak s főleg nagy, 

 vizenyős rétségek táján fordul elő. Költözködő madár, mely az országos 

 középnap szerint : márczius 30-áyi köszönt be hozzánk ; októberben ismét 

 elvonul, ritkán maradnak itt egyesek telelésre. Fészkét gabnaföldekbe, 

 rétekre rakja s április végén, májusban 4—6 kékesfehér tojást tojik, 

 melyeken néha szórványos halvány-vörnyeges pettyezés látható. Élet- 

 módja, tulajdonságai egészben megegyeznek a következő két fajjal, azért 

 bővebben a kékes rétihéja ismertetésénél fogom tárgyalni. 



A FAKÓ RÉTIHÉJA. 



Circus maanirus (Gm.) Í77Í. 



[Accipiter macrourus, Falco macrurus Gm. — Circus paliidus Sykes. — Girc. dal- 

 matinus Rüpp. — Strigiceps paliidus Bp. — Girc. Swainsonii Smith. — Glaucopterix 

 paliidus Kaup. — Sirigic. desertorum Brhm. — Falco paliidus Schl u. Susem.] 



Jegyei: az első evező belső kivágásának kezdete alig vagy nem is 

 nyúlik ki a szárnyfedők végein, az ötödik evező nem szűkített (Kép.) ; fátyol- 

 koszorúja jól kivehető. Öreg hím feje és felső részei halavány kékes- 

 szürkék, altest fehér. Fiatalabb hímek felül barnák, némi rozsdás szegé- 

 lyekkel, főleg a szárny redőkön ; alul halvány rozsdaszínüek némi vörös- 

 barnás szárfoltozással, főleg a has táján. Ezekhez hasonlítanak a tojók, 

 de nagyobb termetűek, úgy a fiatalok is, csakhogy alul egyszínűek 



