S82 



IX. REND. RAGADOZOK. 



szárnyfedők végein, az ötödik evező külső felén szűkített (Kép.); fátyol- 

 koszorúja jól kivehető. Öreg hím : főszine világos kékes hamvasszürke 

 (mint a sirályok háta), melle és hasa fehér, a nagy evezők feketék. 

 A tojó és fiatalabb hímek (előbbi sokkal nagyobb utóbbiaknál) felül 

 szürkésbarnák, a nyakon és szárnyfedőkön rozsdássárga és fehéres 

 hosszanti foltokkal, alul fehéresek barna hosszantifoltokkal. Fiatalok felül 

 barnák rozsdás foltokkal, szegésekkel, több helyt tarkítva, alul rozsdasárga 

 fehéresen áttetsző alapszínen, erős barna szárfoltokkal. Lábak és viasz- 

 hártya sárgák úgy az öregek szemei is; a fiatalok szemei barnák; csőr 

 szürkésfekete. 



:'vv-'^ 



Mértéke: H. 53—56; Sz. 37—39; F. 22—28; L. 7-4-81; 

 Cs. 3-3— 4-1 cm. 



A rétihéják eddig említett három fajának teljes leírását nem adha- 

 tom, mert amellett, hogy nagyon hosszúra terjedne, vele a tájékozódást 

 s a fajok megkülönböztetését is még inkább megnehezíteném. Nemcsak 

 tollazatúk ivar és kor szerint való sokfélesége, nagyságuk változékony- 

 sága, hanem egymás között való nagy hasonlóságuk is megnehezíti 

 meghatározásukat. Jegyeik alapján azonban, főleg szárnyuk s evezőik 

 sajátságos alakjára figyelve, könnyebben felismerhetők az egyes fajok. 



Közép-Európában Skandinávia északi részéig előfordul s Lapponiá- 

 ban még a 68° é. szél. alatt fészkel. Oroszország északi részében úgy 

 Szibériában egész Japánig tanyázik. Télen délre vonul s Afrikában, 

 Indiában, Khinában tölti a zordonabb évszakot. Nálunk alföldi vidéke- 

 ken, nagyobb mocsárterületek és kiterjedt vetések, rétek táján elég 



