390 IX. REND. RAGADOZÓK. 



kázatokkal, melyek a mellen szívalakúak; a has felé párhuzamosan futó 

 liarántvonalak, melyek alsó részén kis háromszögletű csücskök nyúlnak ki. 



Mértéke: H. cf 28—33; $ 36-5—38; Sz. 21—24-6; F. 14-5—20-5; 

 L. 5-5— 6-7; Cs. 1-4—2-4 cm. 



A karvaly termete igen változékony ; feltűnő kicsi hímek mellett 

 sokszor még egyszer akkora tojókat találunk. Hasonlóképpen színezete 

 sem állandó s gyakran akadunk túlnyomóan rozsdás alsó testű példányokra. 

 Ez a rozsdaszín főleg melegebb égövi karvalyoknál uralkodó."^^ Egész 

 Európában s Ázsia nagy részében honos, úgyszintén — főleg télen — 

 északkeleti Afrikában. Földrészünkön felterjed a 69'' é. szél.-ig. Hazánk- 

 ban mindenütt előfordul s legközönségesebb ragadozó madarunk. A hol 

 apró madár bőven tartózkodik s erdők, fás részletek vannak a közelben, 

 bizton reá akadhatunk. Síkság és hegyvidék közt nem válogat, de leg- 

 inkább szereti a fenyveseket, legalább a költési időben. Kertekben, 

 épületek közelében szintén tanyázik, különösen őszszel és télen, mikor 

 javarészök kósza életet folytat, sőt sokan délibb tájakra is vonulnak. 



Népűnk jól ismeri s ragadozásait tapasztalatból tudja: «Örűl a 

 karvaly ha csirkét lát» mondja a közmondás. Tompa az « Oltárkő* nép- 

 regéjében a rablólovagokat « karvalyokhoz » hasonlítja. Jól futó, tüzes 

 szemű lónak, főleg ha bizonyos hullámos tarkázatű, gyakran adják a 

 «karvaly» nevet. Hajdanta, csak úgy mint a héját, vadászatra betanítva 

 használták őseink; sőt a magyarság régi « turulját », mely a monda 

 szerint « fennen röpködvén*, eleinket kivezette ázsiai hazájukból s mely 

 Attila pajzsán, a hadi lobogókon — Kézai Simon mester krónikája 

 szerint — Gejza idejéig nemzeti czímer volt, a karvalylyal azonosítják."*''^* 



A karvaly április végén fészkel s legszívesebben sűrű fenyvesekben, 

 fenyőfákon, 5 — 7 méter magasan. Ágakból épült, közepén puhábban 



* Figyelmeztetni akarok itt az Accipiter brevipes Sev. 1850 fajra, mely a Balkán félszigeten, 

 pobrudsában előfordul s esetleg talán nálunk is előfordulhatna. Ez karvalynagyságú, s tőle lábalka- 

 tában különbözik leginkább : a belsőujj, karom nélkül, a középujj második izéig ér, a külső pedig — 

 karom nélkül — eléri vagy túléri azt, épp igy a hátulsó ujj is. 



** Szabó Károly szerint (A magy, vezérek kora 28. 1.) a turul név krónikáinkban hibásan áll, 

 mert eredetileg curiil volt. A sok másolás ferdítette el, mert a régi középkori oklevelekben és 

 kódexeinkben a c és í közti különbség fel nem ismerhető. A curul pedig nem más, mint a mai 

 karul, karoly, karvaly. Ebben Szabó KÁROLvnak tökéletesen igaza van, de azért a rejtélyes « koronás 

 turulmadarat » természetrajzilag meghatározni ma már bajos. Mert a karvaly név sok tekintetben 

 gyűjtőnév s a nép felfogása szerint öldöklő ragadozó madarat jelentett, csak utóbbi időben vonat- 

 koztatták e nevet határozottan és következetesen az Accipiter nisus fajra. A turul tehát lehetett 

 sas, héja, sólyom, karvaly, keselyű is. Valószínűleg nem is volt az bizonyos meghatározható faj, 

 hanem a ragadozó madár typusát eszményítő madáralak. A ránk maradt rajzok nyomán valamely 

 képzelt sas. 



