XXVI. CSALÁD. SÓLYOMFÉLÉK. 393 



Mértéke: H. 61—66; Sz. 48—53; F. 37—39; L. 6-2— 6'9; 

 Cs. 4*2 cm. 



Egész Európában fel a 61° é. szél.-ig. úgy Ázsia szomszédos részei- 

 ben, Palesztinában és Észak-Afrikában honos. Nálunk számos helyen, ele 

 nem annyira hegyes erdőkben, mint főleg mocsaras erdőkkel is bővel- 

 kedő alföldi vidékeinken tartózkodik. Leggyakrabban márczius közepe 

 után, az országos középnap szerint ápr. 6 — 1-ikén (a mi késő és a meg- 

 figyelések hiányosságára vall) érkezik hozzánk, mert a telet délibb tája- 

 kon tölti. Párosodáskor mozdulatlan száraynyal keringelnek a levegőégben, 

 többnyire "i — 3 együtt s egymással szembe fordulva csavarodnak fel oly 

 magasságokba, hogy alig látszanak fekete pontocskáknál nagyobbaknak. Sar- 

 lósán tartott szárnyuk és villás farkuk révén azonban már messziről felismer- 

 hetők. Áprilisban rakja fészkét, még pedig vén fák sudarába, jó magasan 

 a földtől. Nagy, lapos ágakból készült alkotmány ez, belseje rongyokkal, 

 szőrcsomókkal van bélelve. 2 — 4 tojása zöldesfehér, sárgás vagy mészfehér 

 alapon, nag}^ barna és rozsdásbarna foltokkal, néha szabálytalan vonalas 

 rajzolatokkal tarkított. 



Tojásmérték : H. 56—59; Sz. 43—46 mm. 



Hasonlítanak az ölyvtojásokhoz is, de többnyire valamivel érdesebb 

 liéjúak. Április második felétől május közepéig a legtöbben letojtak s 

 ±0 — 22 napig ülik a fészket. Otthona táján nem igen vad s volt eset, 

 hogy a fészke közelében ülő fel sem szállott előttem, hanem kíváncsian, 

 mint valami papagály, nézegetett le reám. A nap legnagjobb részét a 

 mezők, mocsarak, legelők fölött vadászgatva tölti. Keringetve, szárnycsapás 

 nélkül úszik a levegőben s ha prédát lát, lecsavarodik s csak utolsó 

 perczben kap hozzá. Élelme meglehetős változatos, mert a mivel meg- 

 birkózhatik és a mit hatalmába ejthet, azt válogatás nélkül felfalja. 

 Kisebb emlősöket, madarakat, apró szárnyasvadat, hüllőket, kígyókat, 

 halakat, gilisztákat, rovarokat, sőt dögöt is szívesen eszik. A baromfiakat 

 sem kíméli; de az öregebbjével nem mindig bír s nem sok bátorsággal 

 dicsekedhetvén, gyakran elijed a méi*gesebb tyúk kotykodácsolásától. Nagy 

 egérszaporodás idején, szeptemberre és októberre eső elköltözésekor, az 

 egeres helyeken néha nagy számban összeverődik s más ragadozókkal 

 (ölyvek, kisebb sasok) hatalmasan pusztítja ez ártalmas állatkákat; ilyen- 

 kor természetesen békét hagyhatunk nekik. Ott azonban a hol költ — s 

 vannak helyek, pl. Debreczen környékén, melyeken aránylag közel egy- 

 máshoz, 20—25 pár is fészkel — s egyébként is, az említett kivételes 

 esettől eltekintve, bízvást irtani kell. 



Chernél: Magyarvt-száij tnadarai. II. 



50 



