40B IX. REND. RAGADOZÓK. 



kirakott tákolmány. Nem a fasudarában szokott az lenni, hanem a fának 

 kétharmad magassága táján vagy a törzshöz közel elágozások között, vagy 

 valami erős oldalágon. Áprilisban párosodnak s e hó végén vagy május 

 elején a tojó három, ritkán négy, zöldes- vagy mészfehér alapon vörös- 

 barnás pettyezett és foltozott, néha azonban egyszínű tojást rak, melyek 

 a kánya (Milvus) tojásaihoz igen hasonlók. 



Tojásmérték: H. 54—57. Sz. 44—47 mm. 



Míg a tojó ül — körülbelül négy hétig — a hím a fészek környéke 

 fölött szokott keringelni s nyávogó íűjű-ű, hij-jé hangon szólni. Ilyenkor 

 repte : nyugodt, szép csavarodva-úszás a légben. Maga az ölyv is leg- 

 szebb kerengve; mert egyébként lomha, látszólag nehézkes, elüldögélő, 

 unalmas állat. Prédáját kilesi bizonyos magasabb pontokra telepedve, vagy 

 ha repülés közben veszi észre, egy ideig sátoroz, függ, lebeg fölötte mint 

 a vércsék, de csakhamar lecsap. Öszszel október és november hónapok- 

 ban költözködik ; a mieinkhez északiak szegődnek, egy darabig együtt, 

 mintegy laza társaságban (2 — 3 vagy 6 — 7, sőt több is együtt), bekalan- 

 dozzák a mezőket, réteket, míg csak a hólepel odább nem űzi őket. 



Az ölyvek — idevonva a következő fajt is — hasznos vagy káros 

 voltáról, sok, szinte elkeseredett vitatkozások folytak, különösen a vadá- 

 szok és gazdák között. Az előbbiek tábora károsságuk mellett tört lánd- 

 zsát és pusztítani akarja, ellenben utóbbiak, hivatkozva kiadó egérfogyasz- 

 tásukra, oltalmukba fogadják őket. A két ellentétes nézet tehát igen ki- 

 hegyesedik s a dolog, érdeme szerint nem is dönthető el hamarosan; 

 felületesen semmiesetre sem, sem úgy, hogy feltétlenül pusztítandók vagy 

 védendők volnának. Részemről igazat adok a vadászoknak, a maguk 

 szempontjából, csak úgy, mint a gazdáknak is; mert vizsgálva életmódját, 

 táplálkozását, való igaz, hogy mind két érdekkörnek jogos a felfogása. 

 Tapasztalataim és vizsgálataim nyomán főleg egereket eszik, különösen 

 aratás után s ha bőven kaphat, más táplálék után nem is kívánkozik. 

 Ha kevés az egér, vakandot, békákat, gyíkokat, nagyobb rovarokat, gilisz- 

 tákat, kisebb és középnagy szárnyasokat, ürgéket, hörcsögöt, mókust fog. 

 A tücsköket is igen szereti s nagyban pusztítja. Felbonczoltakban túl- 

 nyomóan egereket találtam, de fáczán, fogoly és nyúl maradványokat 

 is, kisebb madarakat, sőt tojást. Baromfit is elcsíp, ha ki van éhezve és 

 bír vele. Nemcsak sebzett, elgyengült süldőket és nagyobb szárnyasokat 

 fog, hanem — másnak szükiben — ép egészségeseket is; ilyenkor gyak- 

 ran egy óráig is elüldözi, nyomorgatja áldozatát, mert általában nem 

 gyors és távolról sem oly ügyes ragadozó, mint például a héja, sólymok. 

 Míg őszszel az egér és ürgeemésztés foglalkoztatja, addig télen már 



