426 IX. REND. RAGADOZÓK. 



Mértéke; //. 26—28; Sz. 23—24; F. 14'4— 15-2; L. 2-9— 3'4; 

 Cs. 1-5- 1-8 cm. 



Dél-Európa, Kis-Ázsia, Perzsia, Turkesztán, Észak-Afrika faunájához 

 tartozik, de egyes helyeken Közép-Európában is előfordul. Hazánkban 

 itt-ott szintén költ; de általában sokkal ritkább, mint előbbi. Vasmegyé- 

 ben Törnőrdnél, legelökre és mezőkre dűlő vén tölgyes erdőben, mely 

 a csókáknak, seregélyeknek, harkályoknak, vadgalamboknak, gébicseknek 

 is tanyája, körülbelül 8 — 10 párban rendesen fészkel, még pedig magasan 

 fekvő nagy faodvakban. A telet sohasem töltik itt, hanem csak április kö- 

 zepe és vége táján érkeznek meg, szeptemberben azután ismét elvonul- 

 nak, még pedig többnyire társaságban. Erdélyben ezt Buda Ádám és Csató 

 János 1890-ben észlelték, mikor Hátszeg körül vagy 150 darabot találtak. 



Fészkelő helyeiket hamar elárulják, mindig a iák fölött keringelvén s 

 gyakorta szólnak vércseszerü, de sokkal finomabb (// gi (jli glyi gli gi gi 

 hangon. Költési ideje májusra esik, 5 — tojást tojik, melyek kisebb 

 kiadásban olyanok, mint a vörös vércse vagy a következő faj tojásai. 



Tojásmérték: H. 31-8—35; Sz. 27—29 mm. 



Életmódjában és szokásaiban is részben előbbi, részben következő 

 fajra emlékeztet. A Tömördön fészkelők rendesen kijárnak a mezőkre élel- 

 mök után s nagyon szeretnek az ottani tó (kb. 30 hold nagyságú) fölött 

 és szélein vadászgatni. Ez a kis vércse még inkább, mint az előbbi, rova- 

 rokkal, tücskökkel, szöcskékkel táplálkozik. Alig tapasztaltam, hogy más 

 állatokat is fogott volna, legföljebb egeret. Begy- és gyomortartalma is min- 

 dig rovarokból, tücskökből, szöcskékből állott. Leliet, hogy néha egy-egy 

 apró madárkát is elcsen; de az bizonyos, hogy kiválóan hasznos és 

 megvédendő madár, mely különösen szöcske- és sáskaszaporodás idejében 

 ott, a hol megjelenik, valóságos áldás. 



A KEK VÉRCSE. 



Cerchneis vespertinus (L.) 1766. 

 XI. Tábla. 



[Falco vespertinus L. — F. nifus Scop. — Falco míipes Besecke. — Erythiopus 

 vespertinus Brhm. — Tinnunculus vespertinus Gray. — Erythropus ruíipes Kies.] 



Népies nevei: hamvas vagy szürke vércse (Alföld); palavércse; 

 vöröslábú vércse; papagályvércse (Velencze). 



Jegyei: körülbelül akkora, mint előbbi; lábai, szemköre és viasz- 



