XXVI. CSALÁD. SÓLYOMFÉLÉK. 431 



volt. A fészekben ülő fiókákat ezután a Morva partjáról golyóspuskával 

 lőttük agyon, egy kiesett sértetlent pedig magunkkal vittünk. Ez volt az 

 t'Iöbb említett. Igen érdekes, mert e fészek ősi lakottságára enged követ- 

 keztetést, ScHLEGEL jeles hollandi ornithologus 1853 október 1-én kelt és 

 PETÉNYihez intézett idevonatkozó levele,"^ mely szerint a holland sólymászok 

 légen ismerték e fészket és eljöttek Magyarországba, hogy fiókákat szed- 

 jenek belőle. Kotlási ideje ápril közepe tájára esik s nég>' tojásnál ritkán 

 rak többet. Ezek barnássárga alapszínen sötétebben, vörösbarnán és bar- 

 nán fo Hozottak, petty ezettek. 



Tojásmérlók : H. 50—57; Sz. 4() -43 5 mm. 



A kerecsen sólyom télen délebbre vándorol, ritkán marad itt. 

 Úgy látszik októberben, novemberben távozik és márcziusban tér vissza. 

 Idevágó pontos megfigyeléseink azonban nincsenek. Erőteljes, vérszomjas 

 létére igen veszedelmes ellensége a vadállománynak, baromfiaknak. Külö- 

 nösen a vizivadban sok kárt tesz, úgy a galambokat is előszeretettel 

 oldökli. A dévényi fészek alatt danka sirály maradványait és egy majd- 

 nem teljesen ép ürgét találtam. Kiméletünkre nem számíthat. 



A FELDEGG SÓLYMA. 



Falco feldeggi Schleg. i84l. 



[Az 1841 előttről való nevek F. biarmicus, tanypterus, alphanet, rubens, stellaris 

 csak zavarók s biztosan nem értelmezhetők. — Hierofalco Feldeggi Schl.] 



Jegyei: valamivel kisebb, mint előbbi s rövidebb lábujjú, de hosz- 

 szabb szárnyú ; fejteteje rozsdavörös, finom sötét szárfoltokkal ; bajusza 

 meglehetős erős ; háta hamvasszürke s nem igen barna ; alsó teste sárgás- 

 fehér, a begyen rozsdás árnyalattal, cseppalakú feketés hosszanti foltok- 

 kal, melyek sokkal ritkábban állanak mint előbbinél: farka sávolyos: 

 viaszhártyája, és lábai sárgák. Különben — főleg a még ki nem színe- 

 zettek, fiatalok — hasonlítanak a kerecsenhez. Sokan azt tartják, hogy 

 nem is külön faj, hanem utóbbinak délibb fajtája."^"^ 



Mértéke: H. 44—49; 8^. 36-2—38; F. 18—21; L. 4-6— 5*6; Cs. 

 -2-7— 3-2 cm. 



Dalmácziában, itt-ott a Balkán félszigeten s különösen Egyptomban, 

 Észak-Afrikában honos. Nálunk ritkaság s mindössze Huszthy Ödön lékai 



* Hermán 0.: Petényi S. J. a magy. tud. ornith, megalapítója, 115. I. 

 ** V. ö. CsÖRGEY Titusz: «Aquila» 1897. 10-5—139. 1. és «Naumann Nat. Gesch, d. Vögel 

 Deutschlands etc.» második kiadás — 1899. — V. kötet 93. 1. 



