XXVI. CSALÁD. SÓLYOMFÉLÉK. 435 



az összecsukott szárny a fark kétharmad részét befödi ; az első és máso- 

 dik evező hegye belső felén kivágott; bajusza gyenge; a viaszhártya és 

 lábak sárgák (fiataloknál zöldesbe hajlók); szeme sötétbarna. 



Leírása: A fiatalok és a tojók kis kiadásban a vándorsólyom 

 fiataljaihoz és a kerecsenre emlékeztetnek, de a kai^valyra is; utóbbitól 

 alsó testök különbözik, mely fehéres alapszínen, erősen barnán hosszant- 

 foltos, a czombok foltjai keskenyek, a torok és nyak (alul) fehér, az 

 alsótest tollszárai hegyük felé feketések; a szem fölött fehéres sáv; fej- 

 tetejük rozsdabarnás, fekete szárfoltokkal; nyakuk fehéres, barnán folto- 

 zott ; felső részük szürkésbarna, halvány, rozsdás haránt foltokkal, főleg 

 a tollak tőfelén; az evezőkön halvány rozsdás kerek foltok; a fark 

 rozsdásfehéres és szürkésbarna haránt sávolyokkal tarkított. A nálunk 

 megfordulók legtöbbnyire ilyenek; ritkábban akadunk kiszínezett öreg 

 hímre, melyhez különben az öreg, háromszor vedlett, tojó is hasonló. 

 Ennek fejteteje és felső részei — kivéve a nyak (felülről nézve) rozsdás, 

 feketén foltozott örvszerű rajzolatát — szürkéskékek, vonalas fekete szár- 

 foltokkal ; a fark középső tollai egyszínűek, végükön fekete, széles sávoly, 

 hegyükön világosabb szeges, a többi tollak belső felükön elmosódott, feketés 

 haránt foltozásnak, egyébként a fark olyan, mint a hát, szárai feketék; 

 az első evező külső széle fehéres, a többi palaszürke, belső felük fehéres 

 haránt foltokkal ; alul a nyak, torok fehér, egyébként halvány rozsdavörös, 

 főleg az oldalakon átcsillámló fehérséggel és feketebarna szárfoltokkal, 

 melyek a mell és has táján legerősebbek ; a czombok sárgásrozsda színűek, 

 finom fekete szárfoltokkal. Lábai és a viaszhártya sárgák, szemei barnák, 

 csőre szaruszürke. 



Mértéke: H. 255— 296; Sz. 20—22-4; F. 11-5-14; L. 3-5—4; 

 Cs. 1-6— 1-9 cm. 



Az 57° é. szélességtől fel a magas északig Európában, úgy Ázsiában 

 költ. Egyes költő párokat Közép-Európában is észleltek ugyan, de csak 

 mint ritkaságokat, mert igazi otthonuk a hegyes tundra. Tromsönél a 69° 

 é. sz. közelében a Flöifleld-hegyen találkoztam vele. Nálunk őszszel 

 különösen októberben, novemberben jelenik meg s télen át nem ritka. 

 Költözködései leteijednek Afrikáig. Téh madarainkat leginkább ez a kis, 

 elvetemedett szárnyas rabló tizedeli. Vakmerősége annyira megy, hogy 

 nagyobb madarakat is megtámad s szárnyuk aljába vág, szinte testökbe 

 furakodik, míg csak elbágyadva le nem hullanak. Hiteles megfigyelések 

 bizonyítják, hogy vadludakkal többször próbált így szerencsét s a lelőtt 

 lúd szárnyaljából repült ki, a vadász nem kis ámulatára. Igazi tollas 

 menyét ! 



55* 



