XXVn. CSALÁD. BAGOLYFÉLÉK. 447 



Mértéke: H. 60—63; Sz. 37—38; F. 24—27; L. 5-2— 5*9 

 ^;.s. 4 — 4*2 cm. 



Ez a bagoly leggyakoribb az Uralhegységben, s általában Európa 

 (Szaki és keleti részeiben, szintúgy egész Közép-Ázsián keresztül az 

 Ocbotzki-tengerig. Nálunk, mint újabban bebizonyult, nem is valami nagy 

 ritkaság s úgy Felső-Magyarországban, mint Erdélyben, Horvát- és 

 Szlavonországban költ. Legjobban hegyes vidékek nagy erdőiben szeret 

 tartózkodni. Faodvakban, sziklahasadékokban költ, anélkül, hogy tulajdon- 

 képpen fészket rakna. Néha elhagyott ragadozómadár fészkekben is meg- 

 telepszik. Két-három, ritkán nég>% fehér, kissé hosszúkás tojást tojik. 



Tojásinérték: H. 48—50; Sz. 42—43 mm. 



Erőteljes s nem egészen ártatlan ragadozó, mert nagyobb madarakat 

 kisebb emlősöket, vadakat is rabol. Nappal is vadászgat s nem annyira 

 (jjeli madár, mint a többi nálunk élő rokona. Mivel tömérdek egeret 

 elpusztít s mókust, szajkót is — melyek károsak — bizonyára hasznot 

 is tesz. Váljon vadászatilag ártalmas működését a haszon feléri-e? még 

 uinrsen bebizonyítva s jövő megfigyelések révén dúl majd el. 



A MACSKABAGOLY. 



Symium aluco (L.) Í75S. 



[Strix aluco L. — Str. austriaca Shaw. — Sir. sylvestris Scop. — Symium ululans 

 Sav. — Aluco aluco Kaup. — Ulula aluco Keys & Blas.] 



Népies nevei: macskabagoly, fejesbagoly, csikorgóbagoly, erdei 

 bagoly. 



Jegyei: nagyobbnak, vastagabbnak látszik a varjúnál, főleg göm- 

 bölyű feje nagy; az összecsukott szárnyak heg>'e és az elkerekített fark 

 vége között a távolság körülbelül 3 cm.; szeme feketés; csőre sárgás, a 

 viaszhártya zöldes ; karmai sárgásszürkés szaruszínúek, hegyük sötétebb ; 

 a láb majd csaknem a karmokig pelyhes tollú, a karmok előtt a lábujjak 

 körülbelül egy mm.-nyire csupaszok. Kétféle alapszínezetben fordul elő; 

 vagy szürke — ez a typicus — vagy rozsdás (var. stridulum L., rufa 

 Scop.-»' Felül sötét szárfoltok, hullámos finom rajzolat, a válltollakon, 

 (i hát oldalain végig, úgy a szárny fedődön elől, fehér habalakú foltok, 

 alsó részein szintén sötét szárfoltok vannak, melyeket keskenyebb, töre- 



* Állítólag a •rozsdást inkább lomberdőben, a tszürke* fenyőerdőben tartózkodik. Ha ez 

 bebizonyul, akkor a kétféle alakot fajtáknak vehetjük, ellenkező esetben csak egyéni változatok. 



