450 IX. REND. RAGADOZÓK. 



89. NEM : 



HÓBAGOLY. 



NYCTEA Slcph. 1826. 



Túlyomóan fehér tollazat, lábuknak a karmokig terjedő rendkívül 

 dús, gyapjas tollazása, nappali életmód, jellemzik e nemnek magas észa- 

 kon lakó fajait. 



A HÓBAGOLY. 



Nyctea scandiaca (L.) 1758. 



[Strix scandiaca, nyctea L. — Syrnia nyctea Macg. — Surnia nyctea Keys & 

 Blas. — Str. eniiinea Shaw. — Str. candida Lath. — Str. arctica Bartr. — Strix 

 nivea Thunb. — Noctua nyctea Boie. — Nyctea nivea Gray. — Aegolius scandiacus 

 Rciiw. — Leuchybris nictea Mev.] 



Jegyei: majdnem buhúnagyságú ; alapszíne fehér, csak a fejtetön, 

 szárnyfedőkön, háton, alsó testen, evezőkön, farkon vannak feketés, barnás 

 sávok, foltok, melyek félhold alakúak, nyílhegyszerűek ; csőre és karmai 

 feketék; szeme sárga. A fiatalok erősebben foltosak, ellenben a vének, 

 majdnem tiszta fehérek. 



Mértéke: H. 59—66; Sz. 42—46; F. 24—25; L. 5-2— 5*4 cm. 



Európa, Ázsia és Amerika legmagasabb sarki tájait lakja s még a 

 82*^33' é. szél. alatt is észlelték. Oroszországban vannak legdélibb költő- 

 helyei. Csak ritkán vonul le hozzánk s mindössze néhányszor lőtték 

 Magyarország területén. 1837-ben Prasiván (Zólyomm.) Petényi szerint 

 két példány lövetett. 1860 márczius 27-én Ungmegyéböl egy hím került 

 ^a Nemzeti Múzeumba s 1892 január első felében egy második, melyet 

 Ujszásznál (Pestm.) ejtettek el. Nálunk tehát gazdaságilag nincs jelen- 

 tősége. 



A KARVALYBAGOLY. 



Nyctea ulula (L.) Í758. 



[Strix ulula L. — Str. nisoria M. & W. — Str. doliata Páll. — Surnia funerea 

 DuM. — Surnia ulula Bp. — Aegolius ulula Rchw. — Noctua nisoria Cuv.] 



Jegyei : hosszabb mint az erdei fülesbagoly, de kisebb testű és kar- 

 csúbb ; farka hosszú, ékalakú ; az összecsukott szárnyak hegye a fark köze- 



