XXVII. CSALÁD. BAGOLYFÉLÉK. 453 



A KUVIK. 



Glaucidium noctuum (Retz.) i800. 

 XII. tábla, 



[Strix noctiia Retz. — Str. passerina Bechst. (nec Linné). — Sir. niortitera 

 Iíechst. — Carine noctua Kaüp. — Surnia noctua Keys. & Blas. — Athene noctiia 

 Bp. — Noctua veterum Sghl. — Noctua noctua Seeb.] 



Xépies lU'vei: halálmadár; csuvik; gurgulya bagó (M.-Szecsöd, 

 Vasmegye). 



Jcyyei: alig galambnagyságú és jóval rövidebb; rövid szárnyainak 

 hegye majdnem a fark végéig ér; a 2— 4-ik evező majdnem egyforma 

 hosszú; felül szürkés kávébarna; a fejtető apró cseppalakú, a szárny 

 fedők nagyobb gömbölyded foltokkal tarkázottak ; a tarkó alatt fehéres 

 tarkázat ; a háton egyes fehér foltok, úgy az evezőkön is ; a farkon 4 — 5 

 sávszerű rozsdás fehér foltozás ; a pofák alja íehér, úgy az egész alsó test 

 is, helyenként némi halvány rozsdás árnyalattal ; a begy és mell, úgy az 

 oldalak, szürkés kávébarnán erősen hosszant foltosak, a has tisztább; a 

 csüd tollazása fehér vagy néha rozsdássái*gásba hajló; csőre zöldessárga; 

 szemei sárgák. 



Mértéke: H. ->2— 125; Sz. 16-5— 17-5; F. 84— 88; L. ±9—S'6; 

 Cs. 2-3— 2-5 cm. 



Termetre és színezetre is bizonyos eltérések fordulnak elő, így a 

 déliek rozsdabarnák s a Glaucidium noctuum glaux Sav. (meridionalis 

 Riss.) fajtához tartoznak, mely Egyptomban és Palesztinában fordul elő. 



Egész Európában költ, kivéve Skandináviát és az északibb Orosz- 

 országot. Hazánkban igen közönséges, közismert madár, mely vén, odvas 

 fákban, oly helyekről, hol a csókák, vad galambok, harkályok, seregélyek, 

 vércsék tanyáznak, ritkán hiányzik. Épp így igen szeret régibb épületek 

 padlásain, várromokban, templomokban, pajtákban megtelepedni. Habár 

 nappal is találkozhatunk vele, mégis inkább az alkonyat és sötétség ma- 

 dara. Napközben holmi kazalon, vastagabb faágon, karóhegyen, falhasa- 

 dékban, ablakban üldögél, de nyíltabb helyen nem sokáig maradhat 

 békében, mert az apró madarak, különösen verebek, hangos csirippeléssel 

 körülsereglik s elboszantják, addig hajszolván őt, míg valami félreesőbb 

 helyen megvonhatja magát. Itt azután órákig mozdulatlanul elgunnyaszt, 

 alszik. Megfigyeltem egy kuvikot, mely szobormereven szárnyalá dugott 

 fejjel, egy kéményen, reggeli 9 órától estig, ugyanazon a helyen ült. Furcsa, 



