458 IX. REND. RAGADOZÓK. 



valami megnyerő szépségű bagolyfiak. melyek egész lénye olyan mintha 

 majom, macska és valami madár keverékei volnának. Az öregek folyton 

 bőven hordják nekik a sok egeret, nem törődve, hogy az eleség egy része 

 a földre esik; sőt annál szorgalmasabban igyekeznek az éhes fiókákat 

 kielégíteni. A ki ilyen fészek életét megfigyelte, s az alatta fekvő hulla- 

 dékot megvizsgálta, tudni fogja, hogy majdnem kizárólag egerekkel táplál- 

 kozik ez a bagoly. Rovarokat mellesleg eszik s nagy ritkán egy-egy 

 verebet vagy sarlós fecskét is elcsip, mint a melyek leggyakrabban for- 

 dulnak elő tartózkodási helyén; hogy szárnyas egeret is fog, bizonyos, 

 de szintén csak hébe-hóba, korántsem kiváló előszeretettel. Fő prédája, 

 csemegéje mindig az egér. 



Napközben félrevonultan, nyugodtan alszik valami sötét szögletben 

 s csak alkonyatkor lesz élénkebb, mozgalmasabb. Alacsonyan repkedve 

 vadászati kirándulásokat tesz a rétekre, mezőkre, pajták, magtárak köze- 

 lében. Hangjukat is éjszaka hallatják, mely hortyogó, kellemetlen riká- 

 csolás vagy hruü-iii, hriXü, khrüű szavakkal kifejezhető szólás. Mint a 

 baglyok általában, ember vagy állat közeledtére, félelmében, csőrével saját- 

 ságosan « csattog*. 



Láttuk, hogy mint a legtöbb bagoly, ő is leghasznosabb madaraink 

 sorában foglal helyet, azért védelmét annyival is inkább hangsúlyozom, 

 mert sajnos még manapság is annyira meggyökeresedett nézet, hogy: «a 

 mi nem szép, az nem is lehet hasznos*. 



