XXVIII. CSALÁD. KAKUKFÉLÉK. 407 



tücsök és kabócza, lótetü (Gryllotalpa), nemkülömben szitakötőket s az 

 Emphitus grossularia valamint Lophyrus pini kártékony levéidarazsakat 

 is szorgalmasan pusztítja. Ezeken kívül kevés közömbös vagy egy-egy 

 hasznos rovarfajt is elkap ugyan, de a súly mindig a legártalmasabb her- 

 nyókra jut, ezek igazi csemegéi s azért mint hernyópusztítónak madaraink 

 közt nincH párja.^ Hasznos működése tehát úgy erdészetileg, kertészeti- 

 leg, gyümölcsészetileg, mint mezőgazdaságilag is kiváló. S a mi szerep- 

 lésének még nagyobb értéket kölcsönöz : az rendkívüU falánksága. Kívüle 

 alig van madarunk, mely a szőrös hernyókat elkölti — a kakuk éppen ezeket 

 igen szereti, és alig van más, mely bizonyos területen elszapordott hernyók 

 rombolását és a rovarcsapásokat csírában s végleg elfojthatná. A kaku- 

 kok, mint számos észlelet bizonyítja, ilyen sújtott erdőrészeken stb. össze- 

 csoportosulnak s addig élősködnek ott, míg teljesen felemésztették a 

 kártékony hernyókat. Mind e tulajdonságait összevéve, tápláléka révén 

 az erdőnek, gyüniőlcsösőknek leghasznosabb madara s legéberebb oltal- 

 mazója. 



Értékéből azonban valami keveset le kell vonnunk, mert mint tudjuk, 

 azoknak a hasznos madaraknak fészekaljai, melyek közé kakuktojás került, 

 tönkre mennek. Ezt a kárt azonban nem szabad túlbecsülni ; mert hiszen 

 igen sok közömbös madárfészekbe is becsempészi tojásait, azon kívül 

 egyetlen fiatal kakuk, felnevelődése közben, legalább is annyit eszik, mint 

 elpusztuló mostoha testvérei. Bátran szemet hunyhatunk természetének ez 

 egyedüli rossz tulajdonságára, mert sokszorosan és lényegesen túlszár- 

 nyalja azt gazdaságunk czímeres ellenségeinek hatalmas irtásával, annyira, 

 hogy önmagunkat károsítanók, ha e miatt bántanók. 



Tökéletesség, hibátlanság nincsen sem állatban, sem emberben; 

 tehát nem is szabad eszményi mértékkel Ítélkezni. Nemcsak tűrni kell a 

 kakukot, hanem lehetőleg védeni, megjelenéséből okulni, mert még abban 

 is segítségünkre van, hogy bizonyos pontokon való számosabb előfordulá- 

 sával biztosan figyelmeztet a hernyószaporodásra és a keletkező csapásra. 

 Idejében észrevehetjük hát a bajt, védekezhetünk ellene a mennyire lehet; 

 s ekkor csak igazában meggyőződhetünk, hogy kicsiny az ember szándé- 

 kával, eszközeivel, mert nem versenyezhet a kakuk alapos hernyópusz- 

 tításaival. 



Sokan még mindig többé-kevésbbé rossz indulattal vannak eltelve a 

 kakuk iránt: ideje, hogy más felfogás terjedjen el felőle, mely érdem 

 szerint méltatja ezt a mi jó barátunkat. 



* V. ö. I. köt. 17—18, 1. 



59* 



