XXIX. CSALÁD. HARKÁLYFÉLÉK. 471 



B. ALCSALÁD. 

 HARKÁLYOK. 



PIGINAE. 



E csoportban találjuk a kuszók rendjének legigazibb képviselőit. 

 Vésőszervi erős, egyenes csőr; ruganyos keménytollú, ékalakú hegyes 

 fark, melynek középső tollai legfejlettebbek; erős nagy karmu lábak; 

 sajátságos nyelvalkotásuk, általában izmos testalkat, széles mell, de vékony 

 nyak jellemzi őket. Egész szervezetök módosult sajátságos életmódjuk- 

 hoz, s különféle szerszámokat juttat eszünkbe. Élelmüket a fatörzseken 

 felkúszva keresik, miközben lábujjaik párosan álló elrendezése (az előre 

 álló külső ujj hosszabb, mint a belső), hegyes, görbült karmaik nagyban 

 elősegítik a fakéregbe való kapaszkodhatásukat, kemény farkukkal kellőleg 

 meg is támaszkodhatnak, mikor a fából valami rovarbábot, álczát kopá- 

 csolnak ki s eg>'ben könnyíti a fölfelé kúszást, mert ruganyos tollként 

 működik. Szárnyaik rendesek, az első evező meglehetős rövid, a 4 — 5-ik 

 vagy 4 — 6-ik evező a leghosszabb. Reptük surrogó s kisebb ívekben hul- 

 lámzó, rajzban így adható: ^-^^^--^-s. Hangjuk éles, egy- vagy kéttagú 

 szótagok ismétlése, melyet reptökben s a fákon való kúszás közben, minden 

 följebb ugrásnál hallatnak. Sajátszerű « dorombolásuk » főleg tavaszszal 

 hangzik a fasudarak kiálló száraz ágain. Rendesen saját maguk készítette 

 szabályos köralakú nyilassal biró faodvakban költenek, valóságos fészket 

 nem igen építve, hanem faforgácsra, a podvás fa belére rakván egyik 

 végükön hegyes alakú tojásaikat. Ök az erdő « tollas favágói* s javarészt 

 bábokkal, rovarokkal, hernyókkal, hangyákkal élnek, többen magvakkal 

 is. Egész lényök valami sietséget, bizalmatlanságot, feltűnőséget árul el, 

 a mivel színezetük rikító, ellentétekben, élesen határolt rajzolatokban 

 bővelkedő tarkasága is összhangban van. 



95. NEM: 



HARKÁLY. 



DRYOCOPÜS Boie. 1826. 



Legnagyobb harkályok; föszínük fekete; a tarkó tollak kissé meg- 

 hosszabbodottak s hegyesedő üstököt alkotnak. 



