478 X. REND. KUSZÓK. 



kissé elvetette a sulykot s kutatásaiban egyoldalúan, bár egyoldalúságá- 

 ban szőrszálhasogatóan járt el. Még pedig azért, mert tisztára a har- 

 kályok látható s mechanikai nyomokat hagyó működéséből itélt, a többire 

 pedig alig fordított figyelmet, nem is említve, hogy helyi és időszaki 

 momentumokból, kevésbbé fontos tényekből, általános és nyomós követ- 

 keztetéseket vont le. De mintha maga is megijedt volna a szigorú Ítélet- 

 től, nagy felszereléssel megirott, gyűjtésekkel támogatott értekezésének 

 végén egy lapot a harkályok a^sthetikai értékének sietett szentelni, és itt 

 mégis csak arra jut: hogy habár gazdaságilag jóval károsabbak azok, 

 mint hasznosak, niégis aesfhetikai okokból teljes kiméletünkre tarthatnak 

 számot.'^ Ezt a különös okoskodást nem feszegetem tovább, hanem a 

 magam véleményét akarom inkább elmondani. Mindenekelőtt hangsúlyo- 

 zom, hogy a mi viszonyaink egészen mások, mint a németországiak, s 

 ha ott is akadtak oly férfiak, mint Homeyer, Brehm és mások, kik ellen- 

 tétben ALTUMmal, határozottan kimutatták, hogy kisebb ballépésektől 

 eltekintve s közömbös munkásságukat is belátva, a harkályok haszna 

 nemcsak szembeszökő, hanem lényeges és kiváló értékű, akkor nálunk 

 még inkább feltűnő és nyomós az. Vizsgálódásunk kettőt kell, hogy szem 

 előtt tartson, illetőleg e két kérdésre adjon feleletet: 



1. Micsoda értéke van a harkályok táplálékának gazdaságunk szem- 

 pontjából ? 



2. Használnak-e vagy ártanak-e mechanikai működésükkel ? (Fák 

 megsértése stb.) 



Táplálkozás. Életmódjukat tekintve, harkályainkat két csoportra 

 oszthatjuk. Az elsőbe tartoznak azok, melyek a földre ritkán szállnak s 

 fák törzseiben, törzsein és ágakon élő rovarokkal, némelyek magvakkal 

 is, táplálkoznak; a másodikba ellenben azok, melyek igen gyakran a 

 földön is tartózkodnak, mint a zöld és szürke kűllö (Picus viridis és 

 canus). 



^ A fekete harkály a most említett két csoport között mintegy átmene- 

 tet, mert a fatörzseken (főleg bükk-, nyír-, nemes- és szurkos fenyő- 

 fákon) csak oly gyakran keresgél falat után, mint a földön, hol a kivá- 

 gott fák korhadó tuskóit és a hangyabolyokat kutatgatja át. A fákból rész- 



* Altüm a német ornith. egyesület egyik ülésén, a madárvédelmi törvényjavaslat tervezetének 

 tárgyalásánál, általában az aesthetikai momentumra is — igen helyesen — figyelmeztetett, de hang- 

 súlyozta, hogy azoknál a fajoknál, melyek károsabbak, mint hasznosak, ezt nem lehet tekintetbe 

 venni ; például a jégmadarat hozta fel. Hát a harkályok még csak nem is olyan szépek mint ez 

 utóbbi, s szerinte mégis feltétlenül óvandók, noha kimutatta, hogy károsabbak, mint hasznosak! Ez 

 a két következtetése mindenesetre tanulságos. 



