484 X. REND. KUSZÓK. 



ÖSSZEGEZÉS. 



Magyarországon jelenleg a harkályok gazdasági jelentőség szerint 

 általában hasznos, kimélendő ynadarak. Bizonyos kis vétkektől ugyan 

 ők sem mentesek, melyek a kultúra fejlődésével, az erdőgazdaság töké- 

 let esbedésével őregbedni fognak ; talán egykor általában, mintaerdőgazda' 

 ságokbaíi már a jelenben is hasznuk a kár rovására csőkkenni fog, 

 működésük közömbös lesz, sőt talán káros is. A kérdés csak az, vájjon 

 fognak-e alkalmazkodni az új viszonyokhoz? A legtöbb faj valószínűleg 

 nem fog alkalmazkodni, hanem — a miről már itt-ott meggyőződhetünk — 

 azokról a területekről, hol az erdőgazdaság a kertészethez közeledik, 

 nagy arányokban virágágy-rendszer szerint dolgozik — a minek követ- 

 kezménye a százados, korhadó és odvas fák eltűnése — onnét a harká- 

 lyok elköltözködnek, mert létfeltételök szűnt meg. 



Ma reászorulunk munkásságukra, később tán fölöslegessé válik. 

 Hogy aesthetikai jelentőségök szintén van, az csak megerősíti adott ked- 

 vező Ítéletünket. 



A FEHÉRHÁTÚ FAKOPÁNCS. 



Dendrocopus leuconotus (Bechst.) i805. 

 [Picus leuconotus Bechst. — Dendromas leuconotus Kaup.] 



Jegyei : akkora, mint előbbi, csakhogy nyúlánkabb s így valamivel 

 hosszabb; vállai feketék, hátának alsó része és farcsíkja fehér; az öreg 

 hím fejteteje vörös, a tojóé fekete ; a has és farkalja rózsapiros, nem 

 oly élénk, mint előbbié, hanem inkább mint a következő fajé s egyes 

 feketés foltokkal tarkított. A fiatalok fejteteje elől feketés, egyes vörös 

 foltokkal. Különben hasonlít a többi fakopáncsokhoz. Csőre ólomkékes, 

 szeme sárgásbarna vagy sárgásvörös, lábai sötét ólomszűrkék. 



Mértéke: H. 25—26-7; Sz. 14-3— 145; F. 9-5—10; L. 2-4—2-5; 

 Cs. 3-8—4-2 cm. 



Európa északi és északkeleti részein honos, nyugaton és délen ritka. 

 A Balkán-félszigeten élők némileg eltérnek a typikus szinezetűektől, a 

 mennyiben hátuk alsó részének fehérségében egyes fekete sávok látsza- 

 nak s fejtetejök élénkebb vörös; ez a fajta a Dendrocopus leuconotus 

 lilfordi Sh. & Dr. 1871. A Szibéria példányoknál pedig — Dendrocopus 

 leuconotus cirris (Páll.) — a másodrendű evezők hegye is fehér s az 

 alsó test fekete szárfoltjai keskenyebbek. 



