486 X. REND. KUSZÓK. 



Diinaligetekben, valamint Nógrádmegyében legtöbbet láttam. Csató .T. 

 szerint Erdélyben alkalmas területeken rendesen költ, de ritkább a nagy 

 fakopáncsnál. Fészke többnyire 2—3 méter magasságban van s áprilisban 

 5—7 tojást tartalmaz, melyek két hét vagy 15 nap alatt kelnek ki. 



Tojásmérték: H. 20—21; Sz. 17—18 mm. 



Hangját, mely élesen és vékonyan hangzó kikk-kik-kik-kik-kik gyak- 

 ran hallatja. Víg, fürge állatok s ott, a hol megtelepedtek, hamar szembe- 

 tűnnek vagy legalább is szólásukkal adnak életjelt. Gsatangolásaik közben 

 néha több példányt is találhatunk együtt. Csató egy ízben Oláh-Bretyé- 

 nél 12 darabot látott együtt kóborolva. 



A KIS FAKOPÁNCS. 



Dendrocopus minor (L.) Í758. 



[Picus minor L. — Piculus pusillus Brhm. — Xylocopus minor Cab. & Hein.] 



Népies nevei: kis harkály; kis höcsik. 



Jegyei : verébnagyságú ; farkalja nem vörös, egész szárnya és háta 

 közepe fehér és fekete harántcsíkokkal; a hím fejteteje vörös, a tollak 

 közepén fehér foltocskák; a tojóé fehér, fültáján barnásfehér folt ; az alsó 

 test a begytől lefelé fehér, feketés finom szárfoltokkal, főleg az oldala- 

 kon. A fiatalok fejteteje vörös, de a tojóknál csakhamar megfeketül. Csőre 

 ólomszürke, úgy lábai is, szemei vörösesbarnák. 



Mértélie: H. 13-8- 147; Sz. 8'7— 89; P. 5-4— 5*8; L. IS— 145; 

 Cs. 1'5 cm. 



Körülbelül ugyanaz a földrajzi elterjedése van, mint a nagy fa- 

 kopáncsnak. Délen azonban gyakoribb, noha Skandináviában a 70° é. szél. 

 alatt is találták. Afrikában Algériából ismeretes. Nagy földrajzi elterjedése 

 következtében színezetében nem állandó. A szibériai példányok valamivel 

 nagyobbak s alsó testök, tisztább fehér alapszínű (Dendr. minor pípra 

 Páll.), a kaukázusiak szárnyán pedig csak négy fehér csík van (Dendr. 

 minor quadrifasciatus Radde); a kís-ázsíaiak még jobban eltérnek. 

 (Dendr. minor danfordi). Életmódja inkább előbbi fajra emlékeztet csak- 

 hogy — mint alakja is törpe — finomabb kiadásban. Hazánkban, külö- 

 nösen a lapályon, ligetekben mindenütt előfordul, de a magas hegység- 

 ben is, noha még sem oly számos, mint előbb említett nagyobb rokona. 

 Kiválóan puhatörzsű fákon tartózkodik (nyár- és még inkább fűzfán). 

 Élénk, víg természetű madárka, mely a kóbor czinegeraj oknak is rendes 

 kísérője. Hangja igen magas, vékonyan, nyújtottan ejtett gík, gík, gí, gík. 



