488 X. REND. KUSZÓK. 



Iában kerüli. Életmódjában, szokásaiban a nagy fakopáncshoz legközelebb 

 áll. Hangja is olyan, csak valamivel mélyebb. Fészekalja 4 — 5 fényes, 

 fehér tojásból szokott állani. 



Tojásmérték: H. 18—19; Sz. 24—26 mm. 



Legkedvesebb eledele: a fenyőpille (Gnethocampa pinivora) tojásai 

 és lárvái, a levélrontó Cecidomyia-k lárvái és kifejlett példányai, egyéb 

 farontó bogárság. Magvakat (fenyő-, borókamagot, sőt bogyókat) szintén 

 eszik. 



98. NEM : 



KÜLLŐ. 



PICÜS L. 1758. 



Kissé eltérő csőralkat s túlnyomóan zöld színezet különbözteti meg 

 e nemet a többiektől. A külső lábujjak (elől és hátul) körülbelül egy- 

 forma hosszúak s épp oly hosszú a csüd is. A legszélsőbb farktoU oly 

 rövid, hogy ahg látszik ki a farkfedőkből. 



A SZÜRKE KÜLLŐ. 



Picas canus Gm, i788. 



[Picus norvegicus Lath. — P. viiidicanus M. & Wolf. — P. cliloris Páll. — P. 

 caniceps Nils. — Gecinus canus Boie.] 



Népies nevei : többnyire csak zöld küllő vagy kiilü, zöld harkály, 

 melylyel összetévesztik. 



Jegyei: valamivel kisebb, mint a következő; alul szürke, némi 

 zöldes árnyalattal ; a torka világosba játszik; a fej és nyak hamuszürke; 

 a hímnek vörös homlokfoltja van, s tarkója felé fekete hosszanti foltozás; a 

 csőrtő és szemei között fekete sáv; a szem alatt hosszúkás fekete folt; a 

 tojó fején nincs vörös folt; háta zöld, de nem oly élénk, mint a követ- 

 kező fajé; evezői szürkésbarnák, külső szélük fehéres foltokkal; a fark 

 alulról nézve nem látszik csikozottnak ; az öregek hasa és farkalja 

 inkább egyszínű, a fiatalok már a mell alsó részétől lefelé feketés- 

 szürkén foltosak. Csőre kékesszürke, az alsó káva töve sárgás-zöldes; 

 szemei vörösesszürkék, később rózsapirosak, lábai ólomszürkék. 



Mértéke: H. 29—30; Sz. 15—15-3; F. lOG— U'?; L. 2-6- 29; 

 Cs. 3-3— 3-5 cm. 



