XXXI. CSALÁD. GYURGYALAGFÉLÉK. 497 



kön, réteken álló egyes fák sudarában vagy oldalágain gyakran láthatjuk 

 üldögélni, majd szárnyra kapni, hogy szép lenge csavarodások közben fel- 

 emelkedjék a magasba vagy ívvonalban ereszkedjék le a virágok méz- 

 rablóihoz, a méhekhez, melyeket ügyesen kapkod el. Szép időben már 

 kora reggel láthatjuk őket a magas levegőégben fecskemódra repkedni 

 vagy csak hangjukat hallhatjuk, melyet messziről, magasból hoz a szellő 

 tüleinkbe. Sajátságos i/riigrü, nrii, grü, pur piirrr, prrr pru, prrr yyiirug- 

 í/Hurug szakadozottan ejtett s mégis folytonos bugyborékolás az, mely 

 más madárhanggal alig téveszthető össze. Társaságban szoktak járni, de 

 nem oly tömött seregekben, mint például a seregélyek, hanem lazán, 

 megoszolva s bizonyos területen elszóródva. Este felé ismét visszarepül- 

 nek vízmosások, meredek szakadások partjaiban lévő fészkelő helyeik- 

 liez, hogy vadászati kirándulásuk fáradalmait kipihenjék. Aüg van szebb, 

 lagyóbb, s színpompásabb madarunk nálánál. Még a jégmadár és szala- 

 kóta sem éri föl; bár ezeken is a barna és kékes tengerzöld — ugyan- 

 oly selymes fényben — uralkodik, mint a gyurgyalagon, de utóbbit külö- 

 nösen megszépíti gyönyörű, feketén szegett, sárga torokfoltja, szárnyának 

 papagályszerű remektarkázata, farkának exotikus alakja. Akárcsak a forró 

 égöv alá képzelhetjük magunkat, mikor ez ügyes reptú madarakat látjuk. 

 Csillognak, szemet kápráztatva járják a levegőt, sokszor mereven eleresz- 

 tett szárnynyal, majd meg nyilaivá s ismét felkanyarogva a magasba, hol 

 játszva körözgetnek, míg csak apró pontocskáknak látszanak; de ön- 

 tudatosan fitogtatják szépségöket akkor is, midőn valami kiálló száraz 

 ágon csendesen sütkéreznek a napfényben s üldögélve lesik az arra rep- 

 penő rovarokat. Május második felében párosodnak s kezdenek fészkelni, 

 többnyire telepesen, mint a parti fecskék vagy csókák, de mégsem oly 

 nagy számban, sőt nem ritkán egyes párokban is — s otthonuk meg- 

 választásában, úgy készítésében is ahg különbözvén azoktól — utóbbiak- 

 kal veg>^esen. Temesmegyében megfigyeltem, hogy csókáktól megszállott 

 magas partban költött néhány pár gyurgyalag. Hosszú, egy méternél 

 is jóval hosszabb, csatornákat vájnak e czélból, melynek katlanszerüen 

 kitágított végébe rakják 5—7 fehér, gömbölydedalakú tojásaikat, a nél- 

 kül, hogy fészket építenének. Eledelük megemészthetetlen részeit azon- 

 ban gyakran itt szokták kiökrendeni s így a fiókák, melyeket a tojó 

 16 nap múlva költ ki, mégis némileg puhább alapra ülhetnek s nem 

 kénytelenek a puszta földön kuczorogni. 



Tojásmérték: H. 23—26-5; Sz. 19—20 mm. 



Szeptemberben elköltözködnek tőlünk s Afi'ikába mennek telelni. 



Darazsakat, legyeket, szúnyogokat, muszliczákat, szöcskéket s más 



Cféernel: Magyarország madar€tí. ff. 



