XXXIII. CSALÁD. SZALAKÓTAFÉLÉK. 501 



102. NEM: 



-— SZALAKÓTA. 



CORACIAS L. 1758. 



Kgészbon csókíiszerűok : orrlyukaik a csőr tövén; csüd rövidebb a 

 középrijjiiál ; iá ~3 evezőjük le^^hosszabb : belső lábujjuk szabad, a külső 

 tőben kissé a középsőhöz forradt. 



A SZALAKÓTA. 



C.oracias gairula L. Í75S. 

 [Coracias ioquax Licht. — G. planiceps Brhm.] 



Xépiivs nrvei: zöldkánya (Vasm.); vaskánya (Pécs); sz.ricsóka 

 (Alföld); zöldcsóka (Veszprém; Erdély); kalan^^yavarjú (Erdély); vas- 

 varnyú (Alberti-Irsa) ; vasmadár (Jászberény); vasvarju (Kecskemét); 

 tengeri vagy árvaszajkó (Bodrogköz); kékmátyás (Erdély); kék varnyú 

 (Pestmegye.) 



J*^*öy<^'' csókanagyságú; főszíne kékes tengerzöld; háta fahéjszínű, 

 a szárnyhaj lás és az evezők alulról nézve lazurkékek ; a csőr töve barnás, 

 egyébként feketés; szemei szürkésbarnák; lábai bamássárgák; a száj zug 

 fölött fekete serteszálak. 



Leirása. Órey hím : homloka, torka és álla szürkés ; szem és csőr 

 között barnás sáv; egész fej, nyak, alsó test ragyogó kékes tengerzöld; a 

 kis szárnyfedők azúrkékek, a nagyok oly színűek, mint a fejtető ; a középső 

 farktollak sötétszürkések, kékeszöld árnyalattal, mely legélénkebb tövük 

 tVh'. a szélsők tőfele sötétkék, hegyük világos kékeszöld, a legszélsőbbek 

 hegyén sötét folt; farcsíkja kékes. Az öreg tojók hasonlítanak a hímhez, a 

 fiatalabbak valamivel halványabbak, hátuk barnasága szürkésbe játszó. 

 A fiatalok fejteteje barnásszürke, zöldesen áttetsző, nem élénk; hátuk is 

 szürkésbarna ; alul is ilyen szürkésbarnásak, a torok és begy keskeny, világos 

 tengerzöldes szárfoltokkal rajzolt; a szélső farktoU hegye nem sötét foltos. 



Mértéke: H. 296— 317; Sz. 19—19-5; F. 12-3— 13-2; L. 23- 25; 

 Cs. 2-9—3 cm. 



Általában Dél- és Közép-Európában költ, de nem mindenütt fordul 

 elő. Észak felé ritka, habár még a 61° é. sz. alatt is észlelték. Ázsiában 

 az Altáj hegységig, Kashmirig találták. Hazánkban némely helyen igen 



