XII. REND. 



SURRANOK. 



STRISORES. 



Leginkább jellemzi őket szárnyalkatuk. Felső karcsontjuk igen 

 rövid, ezért csak kevés (5 — 8) másodrendű evezőik vannak; ezek is rö- 

 videk, az elsőrendű evezők hosszának többnyire csak egy harmadát érik 

 el, sőt ezt sem. A szárny tehát aránytalan hosszú, hegyes, igen kifejlő- 

 dött, a lábak ellenben gyengék, kicsinyek s csupán üldögélésre, meg- 

 kapaszkodásra valók, nem lépkedésre. Java részök a levegőben röpködve 

 tölti életének legtöbb idejét. Farkuk 10 tollú; csőrük különböző, a ná- 

 lunk élő nemeknél rövid, de mindannyinál puha káváju, gyenge. 



XXXIV. CSALÁD. 

 KECSKEFEJÖFÉLÉK. 



GAPRIMULGIDAE. 



Lapos, vastagfejű, nagyszemű, hosszú hegyes szárnyú, meglehetős 

 hosszú farkú, igen laza, puha tollazatú, kis csőrű, de rendkívül nagy szájú 

 madarak, melyek szervezetöknél fogva éjjeli életmódot folytatnak. Az előre 

 álló három lábujj tőben hártyával van összekötve, a középső ujj jóval 

 hosszabb a többinél. 



103. NEM : 



KECSKEFEJŐ. 



CAPRIMÜLGÜS L. 1758. 



A száj zug előtt - a felső szájpadlás szélein — erős, hosszú serteszálak 

 láthatók; második evezőjük (rendesen) leghosszabb; leghosszabb másod- 

 rendű evezőik az elsőrendűek feléig érnek; a középső karom belső fele 

 « fésűs ». 



