506 XII. REND. SURRANOK. 



Napközben azonban ritkán kerül szem elé, mert a földön vagy vala- 

 mely vastagabb faágon szannyókál. A faágon nem ül más madarak 

 módjára keresztbe, hanem hosszában s mindig meg is lapul ; így azután 

 a kérges, mohos fahéjra hasonlító tollazata val oly remeken alakoskodik, 

 hogy még avatott szem is valami dudorodásnak, görcsnek nézi, lia egy- 

 általán észreveszi. Véletlenül reáakadva, rövid távolságra száll s ismét 

 levágódik, hogy folytassa szundikálását. Mert az ö élete akkor kezdődik, 

 mikor az esti bogár zümmög, a csillagok pislognak s a szürkületben csak 

 a nyugoti ég pirja emlékeztet még a fényes napvilágra. Ilyenkor fecske- 

 szerű repkedéssel hol a föld szintje fölött az erdei utakon, tisztásokon 

 vagy a vágások fölött kalandoz, miközben sokszor feldobja magát, pár 

 pillanatig csapkod, «függ» mint valami vércse, majd hirtelen alábukfen- 

 czezik, lehanyatlik s lassúbb, galambszerű szárnycsattogtatással folytatja 

 össze-vissza kanyargó reptet. Közbe-közbe folyton fogdossa az éjjeli ro- 

 varokat, pilléket; néha azonban a tisztások szélén felszáll bizonyos ren- 

 desen megtartott, váltogatva használt ágakra. Párosodáskor — mely 

 májusban kezdődik s eltart június közepéig — innét hallatja sajátszerű 

 hangját, mely perczekig tartó, egy vagy két lélekzetű tyurrogás s körül- 

 belül így hangzik: tijurrrrrrrrr-hjörérrrrrrr, majd fijerrrrrrrrr-tyírrrrrrrrT. 



Fészket nem épít, hanem a puszta földre, mohába, hanga-bokrozat 

 aljába, gazok tövébe rakja két, aránylag nagy, hengeres tojását, melyek 

 fehér ala])on barnán és kékesszürkén foltozottak. Kőszegen leginkább 

 június első felében gyűjtöttem friss tojásait. (XL. tábla.) 



Tojásmérték: H. 30—32; Sz. 21-5— 222 mm. 



Ha első költése tönkre megy, még egyszer szerencsét próbál, de 

 ekkor már egy tojásnál többet nem szokott rakni. A kotlás tizenhat 

 napig tart. 



Szeptemberben javarészök Afrikába költözik, egyesek azonban néha 

 október elején is mutatkoznak még. 



Lappangó élete, alkonyatban való járása kelése, roppant nagy szája, 

 nesztelen repte a régiek szemében megbabonázták őt ; így keletkezett az a 

 mese, melynek révén nevét is kapta, hogy éjszakának idején megfeji 

 a kecskéket. Ma már kinevetjük az ilyen felfogást, mely ez ártatlan, 

 hasznos, rovarevő madárnak ugyancsak furcsa szerepet osztott. Táplá- 

 léka főleg a sötétségben repkedő lepkékből, bogarakból, rovarokból áll, 

 melyeket leginkább a levegőben kap el, néha azonban megszálltakra, 

 maszkátokra is lecsapdos. A cserebogarakat is pusztítja ugyan, de 

 inkább szereti a kisebb, puhább testű rovarokat. 1885 augusztus hóban 

 — mint naplómban feljegyeztem — milliárd szúnyog lepte el a Kis- 



