XXXVI. CSALÁD. FECSKEFÉLÉK. 513 



csőrük feketésbarna; lábuk világosbarna, a cmd hátsó részén, a hátulsó 

 híhu/j fölött, eyjf kis toll sarkantyú. A fiatalok torka rozsdás árnyalatú, 

 liátuk tollai és szárnyfedőik rozsdás és fehéres szegésüek, tollsarkantyúik 

 nincsenek, egyébként olyanok mint az öregek. 



Mértéke: H. 12—13; Sz. 10*5— 109; F. 5—6; /.. 0-9- 105; 

 Cs. 0-6— 0-7 cm. 



Ez a kis fecske majdnem egész Európában, Ázsia északi felében 

 és Észak-Amerika számos helyén előfordul. Legmagasabbra Skandináviá- 

 ban hatol északra, máshol azonban a Sarkkört nem igen lépi át. A hű- 

 vösebb égövben általában nem oly számos, mint délebbre. Különösen nagy 

 mennyiségben honos Oroszországban, valamint nálunk is magas, agya- 

 ixos partú folyóinknál, tavainknál; vonulás közben egyebütt is, kivált 

 vizekben bővelkedő sík vidékeinken. Tavaszi jelentkezésének országos 

 középnapja : ápr. lí)-''2(). Költözködéskor, de máskor is, mindig társa- 

 ságban jár; magányosan ritkán látjuk s ha kevesen vannak, többnyire 

 más fecskék közé elegyednek. Az utazó parti fecskék vizekhez tartják 

 magukat s néha a tavak, folyók táján igazán rengeteg mennyiségben 

 mutatkoznak, kivált őszszel. Cserregő, csacsogó szólással repkednek a 

 vizek, a rétek, mezők fölött, megpihennek a földön, nádszálakon, száraz 

 ágakon, távirósodronyokon. olykor ezernyi ezerre rugó számban. A földre 

 azonban legritkábban szállnak, leginkább még utazás közben. Ezt Tompa 



is tudja, így írván : 



«M/íí (i földre szállni félő parti fecske 

 Fáradtan fészkéhez tér meg éjszakára.* 



Népünk mindig megkülönbözteti őt egyéb fecskéktől s fürgeségét 

 ismeri, mit ez a népdal is bizonyít: 



« Kökényszemű szép menyecske 

 Fürge, mint a parti fecske.* 



A Velenczei tavon őszi elvonuláskor, egyes napokon — főleg augusz- 

 tus közepe táján — oly roppant mennyiségekben láthatók, hogy az egész tó 

 környéke csak úgy hemzseg tőlük. Az egész levegő tele van, a nádasokban 

 ülök súlyától meggörnyednek a szálak, mindenütt fecsegés, röpködés, 

 káprázatos összevisszaság, mintha csak egy óriási szunyograj tánczolna 

 előttünk. Ilyen napokon rendesen előfordul, hogy vadászat közben réczére 

 vagy szárcsára lőve, néhány parti fecske is lehull a magasból. 



Szeptember közepére elfogynak s azontúl mindig kevesebb lesz; 

 enyhe őszszel azonban még október közepén is jókora csapatokat ész- 

 leltem tóságainkon. Telelésre Afrikába húzódnak. Költési idejök májusra 



65 

 Cliernel: Magijatvrszág madarai. //. 



