5^24 Xni. REND. ÉNEKLÖK. * 



l)iz()nyos Icrülüleket körbe bejárnak, szüntelen csicseregve, beszélgetve. 

 Közbe kinyiigosznak valami párkányon, száraz ágon, csatornaszélen, tisz- 

 togatják, rendezgetik tollazatiikat, folytatva csevegésüket is. Borult bűvös 

 időben a föld fölött, vizek tükrén szárnyalnak oly gyorsan, bogy a 

 szemmel alig követhetjük. Bekalandozzák az utczákat, udvarokat, tereket 

 s nagyszerűen tudnak ütjokba eső akadályok elöl merész kanyarulattal, 

 szinte félreugorva, oldalt vagy felvetve magukat, kitérni. Fészküket, mint 

 általán ismeretes, negyed gömbszelet alakban sárból, pár szalmaszállal 

 tapasztva, építik mindig úgy, hogy fölötte valami tetőzet legyen s belül 

 finom szálakkal, tollakkal bélelgetik melegre. Kivétel és igazán ritkaság 

 máshol fecskefészket találni mint ereszek, folyosók, istállók, kiugró pár- 

 kányok stb. alatt. Néha azonban mégis előfordul a rendes szokástól való 

 eltérés. így Gerva Frigyes talált fecskefészket, Csepel-szigeten, ákáczfa szét- 

 ágazó ágai között, alak szerint olyant, mint egy pintyfészek, csakliogy sárból 

 építve ; egy másik, Erdélyből való, vadszőlőindák közé volt rakva s az ezred- 

 éves kiállításon a k. m. Természettudományi társulat gyűjteményében állott."^ 

 Olyan eseteket is tudok, hogy kitömött, fali diszűl szolgáló, ragadozó ma- 

 dárra fészkeltek, sőt az illető fél más lakásba hurczolkodásával a jövő évben 

 is felkeresték különös otthonukat, noha az a régi helytől jó távolra 

 esett. A költés java munkája májusra esik; ekkor javítgatják ki a meg- 

 lévő, évek óta használt fészkeket vagy építenek újakat. Különösen oly 

 pontokat kedvelnek, hol valami kiálló lécz vagy szeg a fészek alját mintegy 

 tarthatja. Gyakran ugyanis a puszta falra ragasztott fészek leválik s 

 újból kell kezdeniök a kőmívességet. 



Fészekalja rendesen öt, néha hat, fehér alapszínű, rozsdabarnásan és 

 szürkés ibolyásan foltozott, pettyegetett tojásból áll. 



Tojásmérték: H. 19—21; Sz. 13—15 mm. 



Körülbelül két heti költés után, melyben a hím is felváltja párját, 

 kikelnek a fiókák. Az a melegséges, példás vonzódás, mely a fecske 

 családi életének kiszökkenő alapvonása, most éri tetőfokát. Nem szükség 

 leírnom ezt a gyöngéd gondot ^ — mindnyájan ismerjük. Az etetés rop- 

 pantul igénybe veszi az öregeket, mert az éhező fiókák rengeteg eleséget el- 

 emésztenek. ViüONYi, a ki igazán alaposan figyelte madarunk életmódját"^ "^ 

 írja, hogy egy fecskepár reggeli négy órától esti kilencz óráig 538-szor 

 hozott élelmet fiókáinak, még pedig legsűrűbben — 62-szer — ^~ esti hét 

 és nyolcz óra között. 



* Lerajzolva a Term. Tud. Közi. 1896. évf. 316. 1. 

 ** Vasárn. Ujs. 1887. 285. stb. lapokon. — U. o. 1895. 603. 1. 



