XXXVI. CSALÁD. FECSKEFÉLÉK. .525 



Miután a fészekből kirepültek, egy ideig a közeli tetőzeten, száraz 

 gallyakon tartózkodnak s a szülők addig táplálják őket. míg ügyesebbek 

 lesznek. Megtanítgatják repkedni, legyeket fogni. Hálásra az egész család 

 a fészekliez buzódik « valami dróton, léczen éjszakázik. Egy folyosón, 

 egy istállóban kelt fészekaljak össze is verődnek később s együtt alusz- 

 nak ilyen választott, bölcsőjüktől nem igen távoleső helyen. Szobám 

 ajtaja fölött a csengetyű drótján néha egész őszig 28 fecske — részben 

 előre, részben hátra fordulva, egymáshoz simulva — töltötte az éjjelt, 

 míg csak az ősz el nem szólította őket tőlem. Majdnem minden pár az 

 első költés után. júliusban: másodszor is tojik, de akkor csupán 3—4 

 tojást. Zavartatás esetén sokszor megkésnek s így van az, hogy még 

 augusztus végén is találkozik fészekben ülő fióka. 



A mily kedélyes állatka a fecske, annyira okos is. Jól tudja ki az 

 ellensége, ki a jó barátja; hol fogadják szívesen, hol ellenszenvvel. De 

 bizalmassága mellett vigyázó, szemes is, s habár ügyes repülése sok 

 veszély elől védi, mégis az ellenséget éles, figyelmeztető csipogással, siví- 

 tással jelzi, inti a többi madarakat is : Vigyázzatok, baj van ! Bízva szár- 

 nyaiban merész, sőt szemtelen is; varjukat, karvalyt vagy macskát és 

 más nem jó járatú állatokat azonnal vésztjelző hangjával körül repked, 

 mire a környék fecskéi mind összegyülekeznek s hangos visítgatással. 

 ide-oda csapkodással kergetik, hajszolják azokat a távolba. 



Augusztus közepe táján már legnagyobb részök készülődik a nagy 

 útra. Kiemelkedő épületekre, tornyokra, tetőkre gyülekeznek, rokonuk a 

 molnárfecske társaságában s naponként gyakorolják magukat. Kisasszony 

 napjára a főtömeg rendszerint el is búcsúzik. Üres lesz a hely, a hol 

 még pár napja összesereglettek. Kisebb számban ide-oda röpködő idegen 

 fecskék azonban még hetekig láthatók. Október közepén túl ezek is 

 egyesekre apadnak vagy végleg nyomuk veszik. Mielőtt a főtömeg el- 

 távoznék, tóságos vidéken rendszerint ezernyi rajokba verődnek s a táp- 

 lálék legtovább ilyen helyeken kínálkozván, addig időznek ott, míg csak 

 meg nem fogy. Gyakran láthatunk ez időtájt a nádasokon pihenő, 

 vizek fölött csoportozó töménytelen fecskét, melyek hálótanyára, úgy 

 mint a seregélyek, a nádszálakra telepesznek. Naplómban feljegyeztem 

 egy idevágó megfigyelést, a legérdekesebbet, melyet e tekintetben valaha 

 láttam. íme jegyzetem: 1885 augusztus 5-én esti V28 órakor Pápa előtt 

 egy alig 150 lépés hosszú s 100 lépés széles nádas fölött ezernyi füsti- 

 fecske — becslésem szerint 5—6000 — szunyograj-szerűleg hullámzik, 

 tánczol a levegőben. Hirtelen eg\'másután. hátracsapott szárnyakkal, mint 

 a prédájára vágó ragadozómadarak, irtózatos sebességgel csapkodtak, 



