XXXVII. CSALÁD. LÉGYKAPÓFÉLÉK. 531 



A KORMOS LÉGYKAPÓ. 



Muscicapa atricapiUa L. i766. 



[Miíscicapa nigra Briss. — Emberiza luctuosa Scop. — Musc. luctuosa Temm. — 

 Musc. muscipeta Bechst. — Sylvia ficediila Lath. — Ficedula atricapilla Sund. ; 

 Sharpé.] 



Jegyoi : kisebb mint előbbi ; az öreg hím fősziiie fölül fekete, 

 alul fehér (a fiataloknál és tojóknál a fekete inkább barnás kormos- 

 szürke); a második evező (vagyis az első hosszú) rövidebb mint az 

 ötödik ; a szárnyon egyetlen nagy fehér folt. Csőre és lábai feketék, szemei 

 sötétbarnák. 



Leírása. Örey hím: homloka fehér; feje, szemköre, hátsó nyaka, 

 liáta és a középső farktollak feketék; a szárny feketeszürke, egy hosszú 

 fehér, lefelé terjedő, nagy folttal ; a szélső farktollak külső széle többé- 

 kevésbbé fehér, egész alsó test is ilyen. A tiszta fekete fölső testű példányok 

 ritkák, többnyire kormos szürkeszin, feketés részletekkel váltakozik rajtuk. 

 Különösen őszszel — minthogy kétszer vedlenek — fölül hamvasszürkék. 

 A tojó fölül barnás sötétszürke, alul szennyesfehér, a homlok és begy 

 fehérsége némi barnás, sárgás árnyalatú. A fiatalok — melyek nehezen 

 különböztethetők meg a következő faj fiataljaitól — a tojóhoz hasonlí- 

 tanak. E madár színezetét ivar szerint, és általában is, nehéz adni s 

 még jövő kutatásoknak tág tere nyilik ezt illetőleg. Gyakran valóságos 

 átmeneti sorozatot találunk, ha számos példányát a következő faj fiatal- 

 jainak és tojóinak számos példányával összehasonlítjuk. 



Mértéke: H. 13—14; Sz. 7*4— 81; F. 5-3— 56; L. l?— 18; 

 Cs. 1 cm. 



Minthogy igen gyakran a következő fajjal tévesztik össze — kül- 

 sejére, színezetére vonatkozó ismereteink hézagosak lévén — földrajzi 

 elterjedését sem tudjuk pontosan megállapítani. Annyi bizonyos, hogy 

 az eddig érvényben lévő felfogás, mely szerint « körülbelül egész Euró- 

 pát, sőt Észak-Afrikát lakja » nem állhatja meg a sarat. Én abban a 

 nézetben vagyok, hogy ez a faj inkább északi, mint déli madár s ha 

 délen költ is, rendetlenül teszi. Hazánkból alig néhány tojása ismeretes, 

 megfigyelőink fészkeléséről alig tudnak s ha igen, legtöbbször a követ- 

 kező faj fészke az, melynek tojója igen hasonlít a kormos légykapóhoz. 

 Nekem még nem volt alkalmam a költés idejében nálunk megfigyelhetni. 

 Északibb tájakon azonban rendesebben s nagyobb számban költ s ott 

 az örvös légykapó hiányzik. Svédországban, Norvégiában több helyen 



67* 



