XXXIX. CSALÁD. VARJÚFÉLÉK. 559 



példányok egynémely ikén, főleg a temesmegyeieken, feltűnő ez a fehérség, 

 úgy hogy ezek mintegy átmenetet alkotnak a nyugat-európai és délkelet- 

 európai, ázsiai csókák között, de utóbbiakhoz (coliaris) sokkal közelebb 

 állanak. 



Hazánkban is igen közönséges madár a csóka, habár korántsem 

 mindenütt. Ott. a hol vén odvas fák mezővel, legelökkel határos erdők- 

 ben még bőven találkoznak, nemkülönben magas agyagpartok, szikla- 

 falak, tornyok, városok nagy épületei körül rendesen fészkelve találjuk, 

 egyébként seregélyek, varjak társaságában réteken, legelőkön találkozhatunk 

 vele gyakrabban. Egy részök némely helyen — főleg városokban — nálunk 

 telel, máshonnan azonban rendszerint elköltöznek vagy elkóborolnak s 

 csak márczius elején vagy már február végén térnek vissza állandó tartóz- 

 kodási helyeikre. Ritkán fészkel magában, egyes párban, inkább telepesen ; 

 odvas fákban, hol harkályok, seregélyek, szalakóták is tanyáznak vagy 

 meredek partlyukakban, gyurgyalagokkal ; sziklafalak repedéseiben, várfalak 

 réseiben sarlós fecskékkel. Márczhis végén párosodnak. Mókázó, furcsa 

 természetök ez időben legérdekesebb. A hím kifogyhatatlan udvarlóművész. 

 Farkát, szárnyait rezegtetve bókolgat párja előtt, bóbitásan felmereszti 

 fejebúbjának tollait, forgolódik az ágon s felhevülésében. mint valami 

 harkály, az ágat kopogtatja. A tojó nem ily heves, legalább nem mutatja. 

 Egykedvűen látszik ülni udvarlójával szemben, mintha nem is neki szólna 

 ez a sok ömlengés. Ha azonban megtörik a jég, ö is fellágyul s enyeleg 

 párjával, miközben galambok módjára csókolódznak. Arra tévedő idegen 

 csókapárt a hím azonnal megtámad s a két « lovag » elkeseredett tusára 

 kel, mely azonban gyors és nem végzetes lefolyású. Fészkök táján csak- 

 úgy, mint bárhol, mindig neszes, csacsogó szárnyasok. Folyton halljuk 

 cíijók, r.s;/dA- vagy rsjek, néha kre, kré szólásukat; a szerelmes párok 

 ezeket a szótagokat más hangokkal is kibővítik s egész strófákat mondo- 

 gatnak. 



Április közepén letojják öt tojásukat, melyek halvány kékeszöld 

 alapon hamuszürkén, sötét- és olajbarnán foltozottak. 



Tojásmérték: H. 32—38; Sz. 20—248 mm. 



Legkorábban április 27-én láttam frissen kikelt fiókákat. A fiatalok 

 felnevelése idejében legélénkebb telepök. Szüntelenül jönnek-mennek az 

 ételhordó öregek, majd meg egyes kirepült fészekaljak még jobban meg- 

 elevenítik a sürgelödést, úgy hogy messziről látszik a rajzó fekete népség 

 s messzire hallatszik fáradhatatlan csacsogásuk. 



Valamint egész lényében a legfürgébb. legmozgékonyabb varjúféléink 

 közt, úgy repte is sebesebb, könnyebb. Hálótanyára a télen itt maradottak. 



