XXXIX. CSALÁD. VARJÚFÉLÉK. 5í>íí 



Tojásiiiérlék: H. 31—37-4; Sz. 20—24-7 mm. 



A kotlást javarészt a tojó végzi, csak déltájt szokta őt a hím rövid 

 időre fölváltani. 18 nap múlva a fiókák kikelnek s rövidebb farkukkal, fejők 

 kopottasabb, ritkásabb toUazatával, főleg pedig a csőr töve körül áttetsző 

 sárgás bőrükkel is különböznek az öregektől. Míg teljes nagykorúságot 

 nem érnek, addig a fészekalj együtt marad s a tapasztalt öregek folyton 

 őrködnek fölötte, mert kezdetben a világba lépő szarka még nem tudja, 

 mennyi ármány leselkedik sarkában. Csakhamar azonban nyitjára jönnek, 

 liogy ezentúl nem lehet ám oly kényelmes, biztonságos életet folytatni, 

 mint a fészekben hitték, különösen nem nekik « szarkafaj zatnak». Meg- 

 ismerik a «lét harczát»>, melynek lényegéről az ember végre évezredek 

 multán nyert biztosabb fogalmat. Ekkor azután úgy féltik a bőrüket, 

 iikár a vének, s nem egykönnyen lehet őket becsapni. 



A szarkák fára, háztetőre, sziklákra, földre egyaránt szállnak, a 

 bokrokba is bebújnak, az ágak közt vigan ugrándoznak: szóval eleven 

 madarak. A földön lépkedve járnak, közbe néhány szökkenést tesznek, 

 farkukat feltartják s csörögnek. Reptük elég jó, nagyobb szélben azonban 

 hosszú farkukat mintha kényelmetlen volna nekik — szinte húzzák maguk 

 után. Erre vonatkozik az a mondásunk: « Sokat akar a szarka, de nem 

 bírja a farka ». vagyis a gyenge nagy dologra ne vállalkozzék. Faludy egyik 

 versében is felhasználja ezt: 



« Magas repülésre elindult sok szarka, 

 De hiába evez, nem bírja a farka. » 



Tolvajkodásai, lármás csörgése, tarkasága szintén jól ismertek : « Tarka 

 barka, mint a szarka », « Locsog mint a szarka », «Nagy szarka* (nagy 

 lopó). Különös jelentőséget is tulajdonít neki népünk, a mennyiben azt 

 tartja, hogy csörgésével érkező vendéget jósol a háznak. Ezt mondja 



CzuczoR is: 



Midőn megcsörrene fölötte egy szarka, 



Mire ő bújában is olyatt kaczagott, 



Hogy megijedvén a szarka, eliramlott : 



«0h te csibelopó rossv. próféta madár / 



Vendégül most nekem kit hozna a tatár. » 



Petőfi szintén tudja ezt: 



«Nos fiúk, nem szólt a szarka 

 Házfödélteken ? 

 Vagy ki álmodá meg, hogy ma 

 Vcudégtek leszen ?»> 



71' 



