564 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



A népdalban sem hiányozhatik : 



* « Csörög a szarka kertifán, 



Vendég érkezik még ma tán.») 



A « szarkatáncz » fürge ugrándozását példázza, s a tánczra perdült 

 legény pajkos mulatozása közben így énekel: 



« Rontom bontom testem csontom, 

 Mint a szarka szögdécselek 

 Ha tánczolok, akkor élek.» 



A « szarkaláb virág » elnevezése hasonlóságból találó s ha Tompa 



azt írja: 



«Az akáczfa levél zörög 

 Szarkamadár csörög, csörög » 



hát reámutat arra, hogy ezen a fán legjobban szeret tartózkodni. 



A szarka tápláléka leginkább a dolmányos varjúéval egyezik. Ö is 

 szedi a pajorokat, csakhogy rendkíviil vigyázó, bizalmatlan létére nem igen 

 meri a szántót követni s nagy csapatokban nem járván, ez a működése 

 nem sok értékű. Az egereket már inkább oly mértékben pusztítja, hogy 

 némileg számba vehetjük ezt a működését. Hanem károsságát ez persze 

 nem enyhítheti. Költés idején temérdek apró madarat rabol, a fészkeket 

 kifosztja, gyengébb baromfiakat lopkod, a szárnyas vadat tizedeli úgy, 

 hogy ártalmassága kétségen kívül áll. Mindenképpen öt kellene kiadóbban 

 pusztítani, irtani, s nem a baglyokat, vércséket. Mérgezésen kívül leginkább 

 fészköket kell megsemmisíteni, az ülös tojókat ellőni, de nem ám a 

 fészekbe lőni, mert a sörétek annak kemény falán nem vágnak át, hanem 

 kikopogatva s az elszálló madarat keríteni puskavégre. 



B. ALGSALÁD. 

 SZAJKÓK. 



GARRULINAE. 

 Csőrük egyenes, a felső káva utolsó harmada kissé íves. 



