566 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



szép madár egész Európában — Skandináviában a Sarkkörig, egyébként 

 körülbelül a 63° é. szél.-ig — közönséges. Délkeleti Európában s Ázsiá- 

 ban rokonfajták és fajok helyettesítik, úgy északkeleti Afrikában is. 

 A fajták leginkább fejők búbjának színezetében térnek el a rendestől.* 

 Akár hegyen, völgyön vagy síkságban járjuk is a lomb- vagy fenyöerdőt. 

 nem sokáig várat magára az az ékteleu kré, krrae, srek rikácsolás, mely- 

 lyel a «mátyás» a csendet megbontja. Ijedve száll el előlünk s hangja 

 mintegy vészkiáltás, melylyel jelt ád az erdő minden szárnyasának : hogy 

 vigyázzanak! Gyakran macskanyávogásszerűen is szól s ha sajátságos, 

 megmagyarázhatatlan hangokat hallunk a fák koronáiban, biztosra vehet- 

 jük, hogy a csacsogó szajkó mesterkedik ott. Valódi komédiás! Nem szólva 

 ölyvsikoltás, köszörülés s más hangutánzásairól, engem mindeddig csak 

 egyszer lepett meg igazán s tévesztett meg, mikor a Kárpátokban, szarvas- 

 vadászaton, csalódásig híven utánozta a hajtó kopók nyif-nyaf csaholá- 

 sát. De mégis reá jöttem az álnokságra, mert nem kutyákkal, hanem 

 bájtokkal vadásztunk. 



Bolondos mozdulatai is illenek lényéhez. Mindig ugrál, izeg-mozog, 

 röpköd, hol maga, hol néhány társával ; czivódik, enyeleg, szóval mulat, 

 de soha sem feledkezve meg a szükséges óvatosságról. Repte szökkenés- 

 szerű, elég gyors. Hajtó vadászat alkalmával sokszor látjuk, a mint lármázva 

 kivetik magukat a nyilasokra s hirtelen visszavágódnak vagy fáról-fára 

 szállnak. Habár egész éven át nálunk maradnak, mégis szerte csatangol- 

 nak az erdőkben s őszszel kóborolnak, ott ütvén tanyát, hol sok makkot 

 legkedvesebb eledelöket — bőven találnak. Nyáron a hegyek magasabl) 

 pontjain is találkozunk vele, költés után azonban inkább az előhegyekbe. 

 gyümölcsösökbe vonul. 



Április közepén, május elején költenek. Fészköket többnyire sürübl) 

 szálasokban, fiatalosokban — fenyőkön és lombos fákon egyaránt — 

 inkább 4 — 6 méter magasan, mint magasabban rakják. Meglehetős nagy, 

 kerek alkotmány ez, ágacskákból, hangafü szárakból, mohából, finoniabl) 

 gyökerekből és növényszálakból csinosan készítve. 5 — 7 tojása sárgásfehér, 

 szürkés zöldesfehér alapszínen, fakó barnás, szürke pettyekkel, fröcscsök- 

 kel tarkított, különösen sűrűen, koszorúsán a tojás tompább végén. 

 (XL. tábla.) 



Tojásmérték: H. 28-6-34; Sz. í21— 23'5 mm. 



A fiókák 17 nap múlva látnak napvilágot s fogságban megszeli díil- 



* Behatóan vizsgálta s leirta a szajkó fajait, fajtáit Kleinschmidt : Oin. Jahrb. 1893. 167. 1. 

 (1. tábla.) 



