5G8 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



leg fordul hozzájuk. Megítélésénél tehát sem rovarokhói kerülő élelmé- 

 nek, sem pedig tölgyplántáló tulajdonságának ■♦^ döntő fontosságot nem 

 tulajdoníthatunk, mert fészekrablásaí, ragadozásaí mindennél jobban latba 

 esnek. Hogy mégis irtása aránylag nem történik kellő erélylyel és mér- 

 tékben s lőjegyzékeínkben alig találkozunk nevével, holott inkább odavaló, 

 mint a keselyük, ölyvek, vércsék, baglyok: annak megvan a maga 

 nyitja. A szajkó tudniillik szép külsejével, virgoncz mókáival a felületesen 

 észlelőket alaposan megtéveszti. Valóságos szemfényvesztő, csaló. Nyil- 

 vánosan, a világ előtt, legjobb tulajdonait fitogtatja, mert alattomban, 

 elpalástolva folytatja vérengzéseit s nem annyira közvetetlenül, mint köz- 

 vetve árt nekünk, ámbár helyenként közvetlenül is (makk-, gyümölcs- 

 pusztítás, fáczántenyésztés megrontása). Csak élesszemü, tapasztalt meg- 

 figyelők, kiket a fölületesség szine-mázza csalódásba nem ejt, tudják, 

 micsoda lelketlen, vérengző gyilkolója ő a leghasznosabb apró madarak- 

 nak. Költés szakában fészket fészek után foszt ki, nem válogat tojás, 

 madáríiók közt, sőt az öregeket is megtámadja, még a rigóval s pár napos 

 nyulacskával is megbirkózik. Nemcsak a magevő madarak, hanem külö- 

 nösen a poszátafélék, czinegék, harkályok, légykapók, fülemilék, rigók stb. 

 szaporodását hátráltatja így. Tágabb odvakban költő madárfajok magza- 

 tait, ha eléri, csak úgy kirabolja, mint az összapó fészkét, melyet egy- 

 szerűen szétszaggat. 



Vele úgy vagyunk, hogy a külszín csalóka benyomása kápráztat 

 meg. A való megismerése azonban a dolgok mélyéből meríti Ítéletét s 

 ez esetben nem a szajkó javára. Nem érdemli kíméletünket, hanem 

 inkább, hogy méreggel pusztítsuk, fészkeit megrongáljuk, a lövést pedig 

 ne sajnáljuk tőle. 



AZ ÉSZAKI SZA.IKÓ. 



Gm'ulus infanstus (L.) ilTyS. 



[Lanius infaustus L. — Gorvus infaustus Sparrm. — Corvus russicus Tall. 

 (1. sibiricus Gm. — Pica infausta Wagl. — Perisoreus infaustus Bp.] 



Jegyei : előbbinél valamivel kisebb, gyengébb ; csőre vékonyabb, 

 rövidebb ; főszine rozsdásszürke ; fejteteje sötétbarna ; hasa, farkalja rozs- 

 dás; szárnyán élénk rozsdavörös részek, az evezők feketebarnák, külső 

 szélük hamvasszürke, úgy a középső két farktoll is, a többi farktoll 



* Hendezetlen erdőgazdasági viszonyok közt is csak csekély jelentősége van e sajátságainak. 



