XXXIX. CSALÁD. VARJÚFÉLÉK. 569 



élénk rozsdavörös. Az 5-ik evező leghosszabb, a 7-ik valamivel rövidebb 

 a 4-iknél. Csőre fekete, lábai barnásfeketék. 



Mértéke: íí. 27*5— 285 ; Sz. 15—15-4; F. 13-8— 14-5; L. 3-5— 3*8; 

 Cs. 2-1— 2-2 cm. 



Európa és Ázsia sarkköri tájain felhatol a fatenyészet északi ha- 

 táráig s itt különösen nagy fenyvesekben költ. Télen kissé délebbre szo- 

 rul, de Közép-Európában rendkívüli ritkaság. Hazánkban egyetlen egy 

 hím példányt lőttek, Zólyomban 1857 karácsonykor, mely Finger Gy. 

 révén a bécsi udvari múzeumba került s máig is megvan. 



115. NEM: 



MAGTÖRŐ. 



NÜCIFRAGA Bríss. 1760. 



Fejők búbját nem bóbilázhatják föl ; egész tollazatúk simább ; csőrük 

 karcsúbb, hegyes, vége felülről lapított, nem kampós (legföljebb a felső 

 káva hegye kissé az alsó fölé hajlik) ; termetök tömzsibb, mint az előbbi 

 nemé; 4 — 5-ik evező a leghosszabb, a 2-ik jóval hosszabb, mint a má- 

 sodrendű evezők. ^ 



/.. ^ ■ 



A MAGTÖKŐ. 



Nunfraga caryocatactes (L.) jf7.W. 



[Gorvus caryocatactes L. — ~ G. nucifraga Nils. — Nuc. cariocatactes Guv. — 

 Nuc. guttata Vieill. — Garrulus carv'ocatactes Hempr.] 



Népies nevei; mogyorószajkó: mogyorótörő szajkó; fenyőszajkó 

 (Háromszékm.) ; havasi szajkó. 



Jegyei : csókanagyságú : főszine sötétbarna ; a feje búbja egyszínű, 

 a szárnyak is. noha inkább feketébe hajlók, sötétzöldes fényűek, a 

 középső farktollak azonképpen; a szélső farktollak végén levő sáv, fark- 

 alja s egész testének kisebb-nagyobb cseppalakú. a torkon vonalas, fol- 

 tozása fehér. A fiatalok barna alapszíne világosabb, piszkosabb, szürké- 

 sebb s fehér pettyezésük ritkásabb. 



Mértéke: i/. 31— 352; Sz. 17—18-3; F. 111— 13-2; L. 3-3- 34; 

 Cs. 3'9— 5-1 cm. 



A magtörőnek két fajtája van, az egyik a Pyrenáusokban, Alpokban, 

 ii bosnyák havasokon. Kárpátokban s egyéb közép-európai magasabb 



Chernél Magyarország madarai. II. 



72 



