XXXIX. CSALÁD. VARJÚFÉLÉK. 573 



a Tátrában néhány párt látott s Rohácsnál nagy csapatot.-*' Schauer 

 186 l-ben ugyanitt nem találta. Néhai Scherfel felkai gyógyszeres szerint 

 azonban közönséges a Tátrában. Erdélyben Bielz a Retyezáton és hátszegi 

 völgyben ritkának mondja, Gsató a Muksóra mellett (Hunyadm.), Buda A. 

 ugyancsak Hátszeg vidékén a fenyöerdőkben, Danford 187:2-ben a Retye- 

 záton egy párban észlelte. A honi gyűjteményekben mindössze két pél- 

 dány van ; az egyik Zólyommegyéből való (Nemzeti Múzeumban), a másik 

 Feketevárosnál (Sopronm.) 1886 nov. 26-án lövetett (fiatal d). mely 

 HrszTHY Ö. lékai múzeumában áll. 



Tápláléka leginkább a csókáéhoz hasonlít. 



XL. CSALÁD. 

 MÁLINKÓFÉLÉK. 



ORIOLIDAE. 



Rigónagyságú, kicsiben varjú- vagy seregélyszerú csörü madarak. 

 Csüdjük rövidebb a középujjnál; első evezőjük hosszabb, mint a 2-od 

 rendű evezők. 



117. NEM: 



mAlinkó. 



ORIOLÜS L. 1766. 



Csőrük varjuszerü, de orrlyukaik tojás- vagy hasítékalakúak s nyi- 

 lasukat serték vagy tollak nem födik, a csőrtö és szem között való részen 

 azonban rövid, serteszerű tollazat; a nálunk élő fajnál a 3-ik evező leg- 

 hosszabb; a fark egyenes, jóval rövidebb, mint a szárny. 



AZ ARANYMÁLINKÓ. 



Oriolus oriolus (L.) Í7.58. 



[Coracias oriolus L. — Oriolus galbula L. — Coracias galbula Beghst.] 



Népies nevei: sárga rigó; sármáringó; sárga velyhe (Gömörm.); 

 aranybegy (Jászberény); sái-máHnkó; ai'anymáringó ; aranymályu; arany- 



* Journ. f. Gin. 1853. évf. 



