XLII. CSALÁD. PINTYFÉLÉK. 589 



szedegeti. A fiókákat részben szintén rovai-táp iá lékkai nevelik föl s az 

 első költést majdnem kizárólag. Későbbi fészekaljaknak azonban, mikor 

 tejes a gabonaszem, ezt is bordának. Megfigyeltem, hogy az első pár 

 nap alatt tisztán csak rovarokkal etették kikelt fiókáikat, de azután már 

 ;i gabonaszem majdnem minden egyebet kiszorított élelmök sorából. 

 A kertben, gyümölcsösökben sohasem támadnak elhatározó erővel a 

 fák ellenségeire s a rovarcsapást, hernyószaporodást korántsem gátol- 

 ják meg, legföljebb alig észrevehetően korlátozzák. E mellett — mint 

 kétségtelenül tapasztaltam — a gyümölcsíi\k, cserjék féregmentes virág- 

 bimbócskáit. rügyeit is lecsipdesik, s nem csak kivételesen teszik ezt, 

 hanem rendszeresen, úgy hogy védekezni kellett ellenük. Még egy rossz 

 tulajdonságukat is szóba kell hoznom, t. i. hogy ott, a hol befészkelőd- 

 hetnek, békésen élhetnek s elszaporodhatnak, más kellemes, szép, énekes 

 i s hasznos madarakat elriasztanak, kiszorítanak; az odúban fészkelők elől 

 pedig az alkalmas üregeket, kiakasztott költőládikákat elfoglalják, csak úgy, 

 mint a molnárfecske fészkeket is. 



. Hog>' a gyümölcstermést, különösen a cseresznyét, szőlőt is rend- 

 szeresen rontják, károsítják, szintén meg kell említenem. A méheket is. főleg 

 11 leszállókat — mint többszörösen megfig>^eltem — gyakran fogdossa, s 

 fiókáit is eteti velük. Összefoglalva mindezeket, azt mondhatjuk, hogy 

 gazdasági értéke bizony nem sok van. Az évnek jó részében, ott, a 

 hol nagyon számos a mezőgazdának tisztán csak kárt okoz; az erdészre 

 egészben véve közömbös; a szölőgazdának káros, a gj^ümölcstermelőnek 

 és kertésznek, néhány hónapig hasznos vagy közömbös, esetleg káros. Ott, 

 a hol igen nagy számban él, kellemetlen és káros tulajdonságai előtérbe 

 lépnek, ellenben a hol gyérebben tartózkodik, közömbös. Annak a sok 

 vitatkozásnak tehát, mely a veréb káros és hasznos voltát s a vele szem- 

 ben követendő magatartásunkat illette, eredménye általánosságban az, 

 hogy egyes veréb vagy kisebb számú helyenként közömbös, esetleg 

 még költéskor hasznos is, elszaporodva s túlságosan elhatalmasodva 

 azonban inkább ártalmas. Hogy nem méltatlanul éri őt ez Ítélet, bizo- 

 nyítja az Egyesült-Államok gazd. ornithologiai állomásának vezetője is, 

 ki a betelepített verebeket egyenesen « átoknak » mondja, melyek köz- 

 érdekből irtandók. A mi viszonyaink közt is gabnaéréskor, őszszel, tize- 

 delhetjük őket s gyümölcsfákon, mák-, borsó-, kender-, köles stb. földe- 

 ken bizony erélyesen védekeznünk kell ellenük, vagyis minden esetben, 

 mikor károsságuk nyilvánvaló. Inkább legyen kevesebb belőle, mint több ; 

 olyan siheder, a ki Amerikában sem javult meg, nem sok kíméletet 

 erdemei. 



