XLII. CSALÁD. PINTYFÉLÉK. fiOO 



A TENGELICZ. 



Carduelis canluelis (L.) 17n8. 



[Fringilla canluelis L. — Carduelis elegáns Steph. — Acanthis carduelis 

 Bechst. — Carduelis germanica, septentrionalis Brhm. — Card. aurata Eyt. — 

 rilirysomitris carduelis Rchw.] 



Xépirs nevei : czibebek (a fiatalok, Veszprémm.) ; tengelicze ; tök- 

 liiicz (Palóczság); tiglincz (Abaujm.); stiglincz. 



Jegyei : egész arcza piros, csak a szem és csőr töve között levő rész 

 fekete: a fejbúb, tarkó fekete, mely szín félholdszerűen a nyakoldalakra 

 nyomul ; a pofák, torok fehérek; a tarkó feketesége mögött fehéres; az alsó 

 test közepe. íarkalja, farcsikja fehér; a fekete szárnyon nagy sárga folt; 

 egyes evezők belső fele és hegye fehér; a hát, begy, alsó test oldalai 

 szürkés fahéjszínüek; a fark fekete, szélső tollain fehér folt, a középsők 

 hegyén ugyanily színű; csőre hússzínű fehér, hegye fekete; szemei dió- 

 barnák ; lábai barnás hússzínűek. A tojó a hímtől csak abban különbözik, 

 hogy arczának pirossága nem terjed a szem mögé. A fiatalok arcza 

 nem piros. 



Mértéke: H. 12-9— 13-2; Sz. 81— 85; F. 45— 52; L. 1-5— 1*7; 

 Cs. 1-3— 1-4 cm. 



Nagyság, úgy a színezet élénksége tekintetében ez a faj meglehetős 

 változékony, a mit a madárfogók is tudva, megkülönböztetnek: kerti, 

 erdei, hegyi tengeliczeket. Angliában, Horvátországban, Francziaország- 

 ban, Csehországban és nálunk oly példányokat is találtak, melyek arcz- 

 pirossága az áll alatt megszakad s itt, úgy torkukon is fehérek, ezen 

 kívül kisebb termetűek, mint a rendes példányok. Ezeket Madarász 

 Gyula dr. C4arduelis albigularis néven irta le. Kérdés azonban, hogy 

 pusztán csak egyéni elváltozások-e ezek, vagy pedig fajták-e? Mert hogy 

 nem külön fajhoz tartoznak, az bizonyos; így hát csakis Carduelis car- 

 duelis albigularis Mad. 1882. néven szerepelhetnének az ornithologiában, 

 ha egyáltalán helyet érdemelnének a rendszerben. Én azonban azt hiszem, 

 hogy csupán egyéni elváltozású példányok ezek. 



A tengelicz — kivéve a Sarkkörön túl fekvő tájakat — egész Euró- 

 pában közönséges s a 60° é. szél.-ig fészkel. Előfordul észak-nyugoti Afri- 

 kában, a Kanári szigeteken. Madeirán, úgy Nyugot-Ázsia jó részében. 

 A legkeletibb példányok a legtermetesebbek, tisztább fehér rajzolatúak és 

 sárgább szárnyúak (Carduelis carduelis major Tacz.). Észak-Amerikában 

 újabban behonosították. Mi is jól ismerjük ezt a pintyfélék legtarkább, 



77 

 eltemet: Maijyaivrsuiy madarai. II. 



