614 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



A NAGY PIRÓK. 



Pivicola enuclealor (L.) ilfiS. 



|"Loxia enucleator L. — Goccothraustes canadensis Briss. — Loxia psittacea 

 Páll. — Pyrrhula enucleator Temm. — Fring. enucleator Mey. — Coiythus enucleator 

 Cuv. — Garpodacus enucleator Rchw.] 



Jegyei: őrgébics nagyságú, kampós csőrú'; az örecj hím feje, 

 nyaka, háta, vállai, felső farkfedői karminpirosak, a mell valamivel hala- 

 ványabb ; a has oldalai, farkalja hamuszürke ; szárnyain két fehér esik, 

 az evezők füstösbarnák, úgy a fark is. Vedlés után piros szinei sárgásba 

 játszanak, a fiatalabb hímek szintén sárgásak, majd sárgavörösek. A iojók 

 főleg szürkék, fejők, nyakuk, begyük, hátuk toUszegései azonban 

 sárgásak. 



Mértéke: H. 20-4— 216; Sz. 10— 106; F. 8-83; L. 2—21; 

 Cs. 1-5— 1-6 cm. 



A Sarkkör tájain elterülő nagy fenyőerdőkben úgy Európában, mint 

 Ázsiában és Észak-Amerikában költ. Közép-Európában, mint ritka vendégek, 

 néha télen mutatkoznak egyesek. Hazánkban a Kárpátok északi részében 

 (Árvamegye is) lövetett három példány, melyek a Nemzeti Múzeum gyűj- 

 teményében vannak. 



A RÓZSÁS PIRÓK. 



Pinicola rosea (Páll.) i81i. 



[Fringilla rosea, Passer roseus Páll. — Pyrrhula rosea Temm. — Carpodacus 

 rpseus Kaup. — Erythrospiza rosea Bp.] 



Jegyei: kisebb mint előbbi, csőre nem oly kampós; az öreg hím 

 feje, nyaka, melle, oldalai, farcsikja rózsaszínűek ; homloka és torka fehér, 

 rózsás tollszegésekkel ; háta rózsás alapszínű, feketebarnán hosszant fol- 

 tos; hasa fehéres; szárnya feketebarna úgy farka is, halvány rózsaszínű 

 szegésekkel. A tojó főszine földszínű barnás, a tarkó- és háttollak szür- 

 kén szegettek, alsó teste fehéres, oldalai barnán hosszant foltosak; álla, 

 torka, nyaka, homloka rózsaszínbe játszik. 



Mértéke: H. 15—16; Sz. 7-8— 9*1; F. 6-3— T'l L. 1*75— 1'82; 

 Cs. 1-05— 1-12 cm. 



Ázsia északi részében honos s télen néha Európába is ellátogat. 



