XLII. CSALÁD. PINTYFÉLÉK. 615 



Hazánkban 1850 deczember 4-én Budapest mellett az Istenhegyen fogtak 

 egy ? példányt, mely a Nemzeti Múzeumba került."^^ 



A KARMAZSIN PIRÓK. 



Finicola erythrina (Páll.) 18íi. 



[Loxia erythrina Pall. — Pyrrhula erythrina Temm. — Carpodacus erythrinus 

 Kaup. — Erythrothorax rubrifrons Brhm.] 



Jegyei: verébnagyságú ; az őre^ /?{rw színezetében élénk karmazsin- 

 piros uralkodik, mely csak a háton, szárnyakon sötétebb, a mennyiben 

 a tollak bamásszürke töfele jobban látszik; a szárny- és farktollak bar- 

 nák, külső szegélyük vöröses; a begy rózsapiros, mely szín a has felé 

 fehérségbe halaványodik. A tojó felül barna, sárgászöldesbe játszó toU- 

 szegésekkel ; torka, melle világos és sötétbarnán vonalasán foltos, az alsó 

 test közepe és a fark alsó fedői fehérek. 



Mértéke: H. 13—14; Sz. 7-5— 82; F. 5-5— 58; L. 18— 1*95; 

 Cs. 1—11 cm. 



Mint fészkelő az Ó-világ északi részeiben fordul elő. Keleti Porosz- 

 országban szintén költ s úgy látszik nálunk is. Petényi szerint Sáros- 

 Szepes- és Gömörmegyében fészkel néha ; ő 7Vs2;o/c2;ról (Gömörm.) tojásait 

 is megszerezte, melyek a Nemzeti Múzeumban vannak. Innét való két 

 hímpéldány is, melyeket 1846-ban lőttek. Ugyancsak a Nemzeti Múzeum- 

 ban van egy fiatal hím Ó-Lesznáról (Szepesm.) s egy öreg hím Oraviczá- 

 ról (Ái'vam.); előbbi 1847 június 16-án, utóbbi 1877 július hóban került. 



129. NEM: 



SÜVÖLTŐ. 



PYRRHULA Briss. 1760. 



Csőrük rövid, vastag, mogyoró alakú ; termetük zömök, rövid nyakú ; 

 tollazatúk nem foltos, a hím melle vörös, a tojóé szürke szokott lenni; 

 hangjuk nem összefüggő ének, inkább csak süvöltő, tagolt füttyökből áll 



* Ennek rajzát lásd Fritsch : Naturg. d. V^el Europ. 22. tábla, 5. ábra, mely PETÉ^Yl érteke- 

 zéséhez (Magy. tud. akad. Ért. X. 1850. 399— 3U. 1.) csatolt kép nyomán készült. 



