XLII. CSALÁD. PINTYFÉLÉK. 021 



is észlelték, különösen a Kárpátokban."*' 1889-ben kiváló nagy számban 

 mutatkoztak, főleg szeptember-novemberben (Árvamegyében. Ungvárott, 

 Fogarason stb.) lőtték és fogták. Medreczky J., ki Ungváron észlelte 

 őket. azt íija róluk, hogy szelídebbek, mint rokonaik, melyekkel nem is 

 igen társultak, illetőleg nem keveredtek össze, hanem külön csapatok- 

 ban jártak. Hivogatásuk és énekök is egészen más. 



A typikus szinezetüektől különbözik a Mexzbier szerint a Finnöböltől 

 nyugatra, nemkülönben a Volga és Dnjeper felső részein elszórtan költő 

 rózmsHzárwfú kereHzfcaőrű — Loxiahifasiciatn ruhrifanciala (Brhm. 1853.), — 

 melynek szárnycsíkjai rózsásszínűek s nem fehérek. Ez utóbbiból 1884-ben 

 KocYAN A. Oraviczán (Árvám.) január 7-én egy hímet, 1889-ben pedig 

 úgy ö, valamint Medheczky is (Ungvárott) kerített egy-egy példányt. Kocyan 

 azonban megjegyzi, hogy lövöttnek pár nap nudva a rózsaszínű szárny- 

 csíkja fehérre lialaványodott. 



B. ALCSALÁD. 



sArmAxyok. 



EMBERIZINAE. 



A csörtő vastagsága kisebb, mint a kávák hossza. Gsőralkatuk 

 igen jellemző, a kávák élei kissé befelé nyomottak s nem egyenes 

 vonalnak, mert a száj zug előtt a felső káva éle tompa homorodású, a 

 mibe az alsó káva domborodása beleillik. (Lásd I. köt. X. táblán 7. ábrát 

 is.) Ezenkívül a felső szájpadlásukon egy kis bütyök látható. A sármányok 

 többet tartózkodnak a földön, mint a pintyek s többnyire ide is fészkelnek ; 

 tojásaikon sajátszerű karczok, szabálytalan vonalrajzok jellemzők; énekök 

 rendszerint egyes sebesen ejtett, egyforma szótagok után következő, nyúj- 

 tott hangban végződő strófákból áll. 



* Idevágó adatok: Orn. Jahrb. 1889. 79, 172. lapokon. — Term. tud. Közi. 1889. 514. 1. 

 A(iuila 1894. 170. 1.; 189.5. 8.5. 1. — Frivaldszky: Aves Hungari* 87. 1. 



