XLII. CSALÁD. PINTYFÉLÉK. 623 



Itt idözése alatt az országutak hulladékait, a pajták környékén elszórt 

 magvacskákat s különösen a hótalan mező foltokon a dudvamagokat 

 szedegeti. 



132. NEM: 



SÁUMÁW. 



EMBERIZA L. 1758. 



Hátsó karmnk nem hosszú s meglehetősen görbült; az alcsalád 

 typikus jegyei az e nembe tartozó fajokat leginkább bélyegzik. 



A SORDÉLY. 



Embcríza calandra L. 1758. 



lEinberiza niiliaria L. — Miliaria europaea Swain. — Miliaria valida, septen- 

 trionalis Brhm. — Critophaga miliaria Gab. — Miliaria miliaria Sharpé.] 



Xéples nevei: sordéj (Erdély); sm-gyé; sm-jé; csicsiri v. csü- 

 csörgö (Dunántúl több helyt); kölesmadár (Felső-Magyarország); csurdé 

 (Jászberény). 



Jeyyei: pacsirtanagyságú, csakhogy zömökebb; főszíne fölül szür- 

 kés világosbarna, feketebarna szárfoltokkal, alul sái-gásba hajló szennyes 

 fehér, a nyakon ritkás, kicsi, a begyen és oldalakon erösebb, sűrűbb 

 sötétbarna száríőltokkal ; szárny- és farktollak feketésbarnák, világosabb 

 homokszínű szegésekkel; csőre szarubarna, az alsó káva sárgás; lábai 

 barnás hússzínűek; szemei sötétbarnák. A tojó valamivel kisebb a hím- 

 nél. A féli tollazat rozsdásárnyalatú. Általában a pacsirtához hasonlít. 

 (L. I. köt. X.. XI. tábla.) 



Mérléke: H. 16-3— 18'5; Sz. 9-2— 102; F. 6*5— 76; L. 2-5— 26; 

 Cs. 1-3— i-4 cm. 



Ott, a hol gabonaföldek hullámoznak, rétek zöldéinek, közbe fasorok, 

 egyes bokrok tenyésznek, ritkán hiányzik a sordély. Kiül valami maga- 

 sabb növényszál, bokor, vagy fa tetejébe, szárnyait hanyagul lecsüngeszti, 

 tollait — mintha baja volna — kissé felborzalja s kidagadó torokkal, 

 vigan mondja: czök, czúk, czik, tyürrrürü, sirrrrmriri vagy leik, tcik, 

 czik, czik, trililillHi nótácskáját, miközben minden szótagnál egyet rán- 

 dul, mintha nehezére esnék annak kiejtése. A környéken sok helyen 

 hallatszik ez a trillázó ének és sajátságosan jellemző. Néha repülve is 



