()24 XIII. REND. ÉNEKLŐK. 



énekel, lassan emelkedve valami magasabb ágra, akár csak valami lég- 

 gömböcske, melynek sebesen mozgó reszkető szárnyai vannak. Reptében 

 lábait félig lelógatja s tollait még inkább felfújja iigy, liogy kövérnek, 

 nehézkesnek látszik. Hívogató hangja gyors, czüx, czix, cziix vagy px, 

 px, ix. Nálunk a sík vidéken mindenütt igen közönséges. Különben 

 Európa legnagyobb részében s Ázsia szomszédos tájain is el van ter- 

 jedve, sőt Észak-Afrikában és a Kanári-szigeteken is költ. Észak felé 

 Skandinávia déh felében még találták, de magasabban nem. Ügylátszik 

 a keleti példányok valamivel világosabb színűek és kisebbek is, mint a 

 nyugotiak. [Emberiza calandra minor Brhm. 1855.) 



Az északibb vidékek sordélyai költözködök, a mieink csak részben, 

 mert gyenge teleken egyrészök rendszerint visszamarad. Az elvonultak 

 is korán, a pacsirtával egy időben szoktak visszatérni. Áprilisban költ. 

 Száraz növényszálakból épült s belül szőrökkel kikerekített fészkét a földre, 

 valami fűbokor aljába, rétekre rakja s öt tojást tojik, melyek meglehetős 

 változékony színezetűek, rendszerint azonban szürkésfehér alapon ibolya- 

 szürkés és sötét vörösbarna, kisebb-nagyobb pettyekkel, cseppentésekkel, 

 finom erezésszerü kacskaringókkal tarkítottak. 



Tojásmérték : K 21—24-6; Sz. 16—17-8 mm. 



Júniusban másodszor költ. 



Tápláléka főleg lisztes magvakból, rovarokból, pókokból, hernyók- 

 ból stb. áll. Tavaszszal és nyáron, vagyis addig, míg magvakhoz nem 

 igen jutnak, az alsóbbrendű állatokból élősködnek s fiaikat is jórészt 

 ezekkel nevehk föl. Később kölest, mákot, gabnaszemeket esznek, de 

 nem oly mértékben, hogy valami nagy kárt okozhatnának, mert főélel- 

 mök a dudvák, füvek magvaiból kerül ki. Azért inkább hasznos, mint 

 közömbös madár s védelmet érdemel. 



A KUCSMÁS SÁRMÁNY. 



Emberiza melanocephala Scop. i769. 



[Tanagra melanictera Güld. — Xanthornus caucasicus Páll. — Emb. grana- 

 tivora Ménétr. — Euspiza melanocephala Bp.] 



Jegyei: valamivel nagyobb, mint a következő; farkán nincsenek 

 fehér foltok; az alsó szárny- és farkfedők sárgák, mint majdnem egész 

 alsó teste is ; a tojó némileg hasonlít czitromsármány tojójához, de farka 

 egyszínű, fejebubja vörnyegesszürke, torka fehéres, az alsó test oldalai 

 nem foltosak; a /líiii fejének felső részeit és pofáit fényes fekete rajzolat 



