XLIV. CSALÁD. BILLEGETŐFÉLÉK. 645 



Úgy Ázsia szomszédos tartományaiban a Jeniszei folyamig költ. Nálunk 

 is elég gyakori, kivált elöhegyek vágásainak szélén, hegyoldalak erdőiben, 

 hol sűrűbb aljazatból egyes magfák magasodnak ki. Igen gyakran össze- 

 tévesztik — á réti pipistöl eltekintve — az erdei pacsirtával, mert ez is a 

 fák hegyéről felemelkedve énekel s visszaereszkedik ismét oda. Kelté- 

 ben vagy elszállta közben psz, psz, psz vagy pszüp, pszp, pszp szólást 

 hallat, mely nem oly éles, gyors, mint a réti pipis hangja. (A hang- 

 súly az első p betűn van, melylyel i és ü hang is hallatszik.) Fán ülve 

 zütij, züty formán hívogat. Valóságos éneke — párosodáskor — igen 

 szép, hangos, változatos fütyülő strófákból áll, kezdetben szaporáz, majd 

 czid, cziá, cziá-szíb-szép-szép-psszíb nyújtottabb szótagok következnek, 

 miközben többnyire a magasba emelkedik, azután szárnyait kiterpesztve 

 sajátságos, kissé mélyebb hosszú szrrrrrrrrr trillával ereszkedik ismét le. 



Hozzánk az országos középnap szerint: márczius 30 — 3i-én jön 

 meg s április elején legtöbb vonulóval találkozhatunk. Mire ő mutatkozik, 

 a réti pipisek már — legalább két héttel előbb — megjöttek. Vonu- 

 láson a mezőket szegélyző fákon, gyümölcsösökben, kertekben gyakori s 

 őszszel, augusztusban, szeptemberben, a kukoriczákban, mezőkön is. 

 Májusban vágásokban, erdőszéleken, bokrozat, hangabokor, bozót stb. 

 alján a földön fészkel s öt tojást tojik, melyek igen változékony színűek ; 

 világosszürkés, sárgás, barnás alapszínen barnásszürkén, vörösesbarnán, 

 csokoládészínűen pettyezettek, foltozottak. 



Tojásmérték: H. 18—22; Sz. 15—16-5 mm. 



Csupán rovarokat, hernyókat, legyeket, szúnyogokat, szöcskéket, apró 

 csigákat, pókokat eszik. 



A ROZSDÁSTORKÚ PIPIS. 



Anthus cervinus (Páll.) i811. 



[Motacilla cervina Páll. — Anth. rufogularis Brhm. — A. ruficollis Heugl.] 



Jegyei: igen hasonlít a réti és erdei pipishez, csakhogy tavasz- 

 szal és nyáron torka, sőt néha begye és oldalai is, úgy szemöldöke 

 rozsdavörös (néha halvány megyszínű árnyalattal) ; fiatalok és őszi mada- 

 rak, ha már téli tollazatot öltöttek, szintén nem rőt torkúak s egészben 

 szakasztott olyanok, mint réti pipis, csakhogy a farcsík e fajnál sohasem 

 ^yszínű, hanem mindig fekete szárfoltokkal hehintett; hátukon is a szár- 

 foltok igen nagyok, élesen kirívók, feketék. 



Mértéke: H. 14-8— 16-1; Sz. 8*2— 895; F. 5-8- 64; L. 2-2- 24; 

 \€s. l-l— 1-3 cm. 



